MEGSZÓLALOK
M.M.M. MŰVÉSZETI MAGAZIN
2020. 12. hó – tizedik évfolyam, tizenkettedik szám
Kulturális és szórakoztató folyóirat
Független, és ingyenes havi lap
Alapítva: 2011 - ben , elvi síkon
Szerkesztő: Nagy Vendel magánzó, laptulajdonos
NYIBA, KÖLTŐK IMÁI DÍJAS ÍRÓ, KÖLTŐ (2017)
ARANY BOT KÜLÖNDÍJAS (2018)
1.Évfolyam: 2011. Alkalmi megjelenések
2.Évfolyam: 2012. (1-tól a 6. számig)
3.Évfolyam: 2013. (1-től a 17. számig)
4.Évfolyam: 2014. (1-től a 24. számig)
5.Évfolyam: 2015. (1-től a 12. számig)
6.Évfolyam: 2016. (1-től a 12. számig)
7.Évfolyam: 2017. (1-től a 12. számig)
8.Évfolyam: 2018. (1-től a 12. számig)
9.Évfolyam: 2019. (1-től a 12. számig)
10.Évfolyam: 2020. december
Az újság elérhetősége: nagy.vendi54@gmail.com
A Magazin kérhető saját e-mail címre is.
Fekete – fehér, és színes változatban is megtalálható a Facebookon és a
blogoldalakon.
Magazinunk vakok számára is olvasható beszélő programmal, akadálymentes
változatban.
A hangos versek meghallgathatók a YouTube oldalon.
A Magazin közvetlen linkje: http://megszolalok.blogspot.hu
Figyelem!
2018. júniustól egy új linken is elérhető a Magazin, azonos, változatlan
tartalommal
de megújult külsővel amelynek a linkje: http://www.muveszetimagazin.blogspot.com
Szerkesztőség: M.M.M. Nagy Vendel
7100. Szekszárd, József Attila utca 3.
Telefon: 06/30-550-5106
Facebookon: nagyvendel - Skype-on: nagy.vendi54
**************************************************
MOTTÓ: TÖREDÉKEKBŐL ÁLL ÖSSZE AZ ÉLET EGÉSZE
**********************
1. LECTORI
SALUTEM! ÜDVÖZLET AZ OLVASÓNAK!
Köszöntöm a nyájas olvasót ennek a jubileumi, tizedik évi újságsorozatnak a végén. Minden év mozgalmas általában, de az idei talán mozgalmasabb volt az
átlagosnál, hiszen fontos történelmi változásokat hozott, és elhatalmasodott
rajtunk a koronavírus, valamint anyagi, tárgyi, sőt emberveszteségeink is
voltak világszerte a kultúra terén is, sőt még saját házunk táján is
haltak meg kollégák, és olvasók egyaránt. Az új év közepes évjáratnak tűnik már így előre tekintve is,
rosszabb lesz mint az idei volt, de jobb lesz mint az azt követő. Na hiszen!Ezzel a decemberi újsággal próbálunk emlékezni hűséges szerzőink
munkájára, és egy teljesnek nem mondható összeállítást bemutatni legjobb
írásaikból, hála érte.Kérem, mindenki fogadja olyan szeretettel, mint amilyen szeretettel
alkotótársaink írták.Mindenkinek áldott ünnepeket kívánok, betegségmentes év-végét, és túlélést.A remény töltse el mindannyiunk szívét, ez az álságos időszak hamarosan
elmúlik, ilyenkor a tőke visszavonul, és háborúban hallgatnak a múzsák,
de mégis tovább kell vinnünk az emberiség által összegyűjtött egyetemes
kultúrát.Az ünnepi elcsendesedésben olvassák a magazint, mely némi megnyugvást
kínál, néhány pillanatra kedvesebb lesz a világ.Egyebet nem
mondhatok, a szerkesztő.......................................
NAGY VENDEL: MIKULÁSRA
VÁRVA
- SZENT MIKLÓS NEVE NAPJÁN - Ha jó voltál
ma,Jókedvű, és vidám,Nem morcos, és nem dacos,Ha hiszed még,Felnőttként is titkon,S várod a csodát,Ajándék jár Neked,Nem aranyos virgács.Ma este mégHozzád is eljöhetEgy elképzeltVárva vártMagadnak kitalált csodálatosan szépMikulás. 2019 12 06* NAGY VENDEL: Mikulás,
Mikulás... Mikulás,
Mikulás,CsudálatosLátomás.Rőt ruhájaPiros bodor,Ősz szakállaFehér fodorÉdes, puhaVattacukorHajlott hátánTeli puttony,Csizmája kopog,Talpa alattFriss hó ropog.Versért, dalértCukrot ad.AjándékotOsztogat.Imádságért Simogat.Szánkó szárnyánLibben Ő,Jövőre isÚjra jő Szekszárd,
2020. december 6. Mikulás napján
NAGY VENDEL: MIKULÁSRA VÁRVA
- SZENT MIKLÓS NEVE NAPJÁN -
**********************
SZEMEZGETÉS
A TARTALOMBÓL
1. LECTORI SALUTEM, ÜDVÖZLET AZ OLVASÓNAK. MIKULÁSRA VÁRVA
2. MESÉK VILÁGA. KELEMEN GYÖRGYNÉ EDIT: BETLEHEM
3. VERSEK A NAGYVILÁGBÓL - KARÁCSONYI VERSEK
JÓZSEF TIBOR, REMÉNYI TAMÁS, KALOCSA ZSUZSA, SZILÁGYI ANITA,
TÓTH ENIKŐ, TÓTH KATALIN KATA, KOVÁCS JOSEF KOPEK
4. ELISMERŐ SZAVAK FONTOSSÁGA
TÓTH ENIKŐ, TÓTH KATALIN KATA, KOVÁCS JOSEF KOPEK
4. ELISMERŐ SZAVAK FONTOSSÁGA
ÁRVAY MÁRIA SOROZATA: DICSÉRET SZÉP SZÓ,
HA KIMONDJÁK, ÚGY JÓ
5. FANTÁZIA REGÉNY.
SAMU ÁGNES: ŐSI ERŐK, ÉS AZ ÚJJÁSZÜLETETT TESTVÉRISÉG
6. VERSVÁLOGATÁS I. P. STEVE, ÉS KLEMENT BURZA MÁRIA ÍRÁSAIBÓL
KARÁCSONYI GONDOLATOK
7. ANGYALI TALÁLKOZÁSOK. VÉGHELYI PÉTERNÉ : FÖLDALATTI MOSOLYFÜRDŐ
8. HAZAI TÁJAKRÓL...SZEGZÁRDI NAGY VENDEL :LEGÚJABB ÍRÁSAIM
9. FANTÁZIA REGÉNYSOROZAT
KISS ANIKÓ, ÉS KISS ERIKA : AZ ELÁTKOZOTT HABÓ
10. BEMUTATJUK KONCZ RÓZSA ÍRÁSAIT. DALBAN MONDOM EL
11. ÉLETTÖRTÉNETEIMBŐL. VÉGHELYI JÓZSEF: ARAB, VAGY RÓMAI?
12. VERS, ÉS NOVELLA. GANT ELIZABET: HANGULATCSOKOR TÉLEN
13. MIKULÁS, KARÁCSONY, SZILVESZTER - ÜNNEPI VERSCSOKOR
MÁTYÁS RITA, NAGY VENDEL, ILOSVAY GUSZTÁV, VÁRKONYI JUDIT,
ILOSVAY EGYED KATALIN, ÁBRAHÁMNÉ ÁGNES, KALOCSA ZSUZSA
SIKLÓSI ERZSÉBET
14. EMLÉKEZÉS RÉGI KARÁCSONYOKRÓL
CSOMOR HENRIETT: ELCSENDESÜL A VILÁG
15. VERSRŐL VERSRE - KORTÁRS IRODALOM
KOVÁCS TIBOR, KELEMEN GYÖRGYNÉ EDIT, NAGY CSABA
GERGYE IMRE, CSOMOR HENRIETT
16. EGY KIS TÖRTÉNELEM
KELEMEN GYÖRGYNÉ EDIT: A FENEKETLEN MÉLY KÚT TÖRTÉNETE
17. ÉLETFILOZÓFIÁM. SZEGZÁRDI NAGY VENDEL : VISSZATÜKRÖZŐDÉSEIM
18. TERMÉSZETGYÓGYÁSZAT - SOPONYAI MIHÁLY ROVATA
A ROST JÓ, CUKORBETEGEKNEK
19. VÉLEMÉNYEM SZERINT - OLVASÓINK ÍRTÁK
20. SZERKESZTŐI ÜZENETEK
5. FANTÁZIA REGÉNY.
SAMU ÁGNES: ŐSI ERŐK, ÉS AZ ÚJJÁSZÜLETETT TESTVÉRISÉG
6. VERSVÁLOGATÁS I. P. STEVE, ÉS KLEMENT BURZA MÁRIA ÍRÁSAIBÓL
KARÁCSONYI GONDOLATOK
7. ANGYALI TALÁLKOZÁSOK. VÉGHELYI PÉTERNÉ : FÖLDALATTI MOSOLYFÜRDŐ
8. HAZAI TÁJAKRÓL...SZEGZÁRDI NAGY VENDEL :LEGÚJABB ÍRÁSAIM
9. FANTÁZIA REGÉNYSOROZAT
KISS ANIKÓ, ÉS KISS ERIKA : AZ ELÁTKOZOTT HABÓ
10. BEMUTATJUK KONCZ RÓZSA ÍRÁSAIT. DALBAN MONDOM EL
11. ÉLETTÖRTÉNETEIMBŐL. VÉGHELYI JÓZSEF: ARAB, VAGY RÓMAI?
12. VERS, ÉS NOVELLA. GANT ELIZABET: HANGULATCSOKOR TÉLEN
13. MIKULÁS, KARÁCSONY, SZILVESZTER - ÜNNEPI VERSCSOKOR
MÁTYÁS RITA, NAGY VENDEL, ILOSVAY GUSZTÁV, VÁRKONYI JUDIT,
ILOSVAY EGYED KATALIN, ÁBRAHÁMNÉ ÁGNES, KALOCSA ZSUZSA
SIKLÓSI ERZSÉBET
14. EMLÉKEZÉS RÉGI KARÁCSONYOKRÓL
CSOMOR HENRIETT: ELCSENDESÜL A VILÁG
15. VERSRŐL VERSRE - KORTÁRS IRODALOM
KOVÁCS TIBOR, KELEMEN GYÖRGYNÉ EDIT, NAGY CSABA
GERGYE IMRE, CSOMOR HENRIETT
16. EGY KIS TÖRTÉNELEM
KELEMEN GYÖRGYNÉ EDIT: A FENEKETLEN MÉLY KÚT TÖRTÉNETE
17. ÉLETFILOZÓFIÁM. SZEGZÁRDI NAGY VENDEL : VISSZATÜKRÖZŐDÉSEIM
18. TERMÉSZETGYÓGYÁSZAT - SOPONYAI MIHÁLY ROVATA
A ROST JÓ, CUKORBETEGEKNEK
19. VÉLEMÉNYEM SZERINT - OLVASÓINK ÍRTÁK
20. SZERKESZTŐI ÜZENETEK
**********************
2. MESÉK
VILÁGA
Kelemen
Györgyné Edit: Betlehem
Kicsi faluban karácsony közeledtével kirakták a Betlehemet. Büszkék voltak rá, mert nagyon szép és főleg élethű volt.
Egy nap viszont furcsa dolog történt.
![]() |
Kelemen Györgyné |
A Betlehem megelevenedett, életre kelt. A jászolba felsírt a kisbaba, édesanyja Mária féltve ölelte magához. József meglepetten nézett széjjel és a királyoknak is elállt a szava. A jászol mellett lévő csacsi iákolt, a bárányka is meglepetten nézett.
- Hol vagyunk? – szólalt meg elsőnek Mária.
- Nem tudom. Viszont a kisdeddel valami fedél kell a fejünk fölé, kint nem maradhatunk. – mondta József
*
Elindultak
hát, de minden olyan furcsa és idegen volt számukra. A házak nem úgy néztek ki,
mint valamikor régen. Az egyikbe bekiabáltak.Idős nénike járókerettel nehezen lépkedve ment a kapu felé.
- Mi járatban vannak erre felé? Nincs pénzem adományra, Jehova tanúit sem fogadom.- kiabálta messziről.
- Adjon isten! – köszöntek illendően. Mi nem adományért jöttünk, Jehova tanúi sem vagyunk. Szállást keresnénk.
- Á falusi turizmus, már hallottam róla. Hát én abban nem vagyok benne, viszont ha gondolják, megszállhatnak nálam pár napra. Nem tudom, de valahonnét olyan ismerősek. Nem tán az ángyom rokonai?
- Nem vagyunk rokonok – vakarta meg fejét zavarában József.
- Pedig olyan ismerősek, lemertem volna fogadni, valahol már láttam. Na, jöjjenek be, a gyermekeim külföldön dolgoznak, a szobáikban megszállhatnak pár napra.
A vendégek bemutatkoznak illendően.
- Mária vagyok. Szűz Mária.
- Néni kuncog, persze aranyom egy gyermekkel.
- A kisded a kezemben, Jézuska. Az egyik vendég hozzá teszi – a megváltó.
- Na persze aranyoskám, az én fiam meg kanyarós volt, de semmi baj. Nagyon jó gyermekorvosunk van. Remélem a TAJ kártyáját hozták.
A vendégek nem igazán értik, na de lényeg, fedél legyen a fejük felett.
- Az én nevem József.
- Mi vagyunk a három királyok.
- Ej, meg nem mondtam volna testvérek. Nem igazán hasonlítanak. – mondta a nénike.
- Gáspár, Menyhért és Boldizsár
- Ó, milyen szép neveik vannak, már igen sok kurta furcsa név járja. Nem ilyen szép magyar. – lelkesedik a néni.
- Az én nevem meg Piroska, a páromat meg Ferinek hívják. Gyertek aranyoskáim, gyertek.
Piroska néni egy szegényes, de tiszta ki házba vezette őket.
- A párom a TV-t nézi. – mindjárt szólok neki.
Feri bácsi kimegy, kedvesen fogadja a vendégeket. Nem tudja honnét de valahonnét neki is ismerősek.
- Egy kis jófajta pálinkával kínálja a vendégeket. – na akkor Isten - Isten – és lehúzza nagy lendülettel a pálinkát. Az anyuka nem kap, neki az asszony hoz jófajta házi málnaszörpöt. Ő maga készítette, isteni finom.
- Na de most látom, milyen szegényes a lábbelitek. Keresünk nektek valami meleg cipőt, csizmát, de jó hogy a gyerekek régi cipőjét megtartottuk. Most hasznát veszitek. Gyerekre is van kicsi ruhácska pólya, gondoltuk jó lesz egyszer majd a kis unokánknak. De gyerek nem akar lenni, mert karriert építenek, vagy mit.
A vendégeket kínálják finom paprikás krumplival. Piroska néni főleg Máriát kínálja.
- Egyél kedves, te most szoptatsz. Legyen elég tejed a kisbabádnak.
Szeretettel és kedvességgel veszik körbe a vendégeket. Itt ez a szép kis pólya, kicsi rékli, én magam varrtam és hímeztem. A picinek most pont jó lesz. Itt a kis kabátka, a lányomé volt, de már kinőtte. Vedd csak fel, meg ne fázz. Kerülnek elő a ruhadarabok, a vendégek arcán mosoly és könny fut le arcukon. Mert látják vendéglátóik annyira el akarják látni őket minden jóval. Nekik sincs sok, de nem sajnálják amijük van, adnának többet, is ha volna. Piroska néni süteményt süt, van még pár darab almája, a süteménybe elég lesz. A kamrában is van még egy szál házi kolbász. Feri bácsi azt kínálja.
- Meghatottan nézik, a vendégek a nagy lelkesedést, mi mindent is kaptak. – az Isten fizesse meg kedves jóságukat.
*
Eljön az
este. Piroska néni a feje alól a nagypárnát kiveszi. – Jó lesz ez a picinek,
kicsi ágyacskának.Feri bácsi egy plédet húz magára, a takaróját vendégének adta. Reggel megint megvendégelik a látogatókat bőségesen.
A vendégek elköszönnek, megköszönik a vendéglátást.
- Isten áldja önöket.- és elbúcsúznak.
A két kis öreg miután elmentek, ócska kis pénztárcájukat nézik. Kevés mi van benne és messze még a nyugdíj.
A szent család az úttesten visszaballagott a helyükre a betlehemi jászolba. Meglátja őket a rendőr.
- Jó napot kívánok. Személyit és lakcím kártyát kérek. Önök az úttesten közlekednek, meg kell hogy büntessem önöket.
- Nekünk olyanunk nincsen.
- Akkor jogosítvány, TB kártya.
- Az sincsen.
- Akkor maradjon a helyszíni birság, ötezer forint lesz, fejenként.
- Nekünk pénzünk sincsen.
- Na, ne szórakozzanak velem! Nevük!
- József, Szűz Mária, Gáspár, Menyhért, Boldizsár.
- Karácsony van, de ez már kicsit sok nekem. Hirtelen átfutott a rendőr gondolatában. Most vigye be őket, aztán jegyzőkönyv, meg a többi. Neki meg mindjárt letelik a műszak. Inkább lesz a családjával. Na jó, most kivételesen elengedem magukat.
A szent család végül visszaért a Betlehemhez.
A falusiak meglepetten látták, a fa szobrok lábán meleg cipő és csizma van. A kis Jézuska szép hímzett pólyában fekszik. Feri bácsi meg Piroska néni mikor mentek megnézni a Betlehemet, akkor jöttek rá, miért is voltak ismerősek a vendégek.
![]() |
Betlehemi jászol |
*
Csoda is
történt velük, a kamra tele lett mindenféle finomsággal. A kis kopott
pénztárcájuk sok- sok pénzzel. A szobában meg lett egy szép nagy karácsonyfa.
Pár nap múlva a gyerekeik meglátogatták őket és mondták, hogy visszaköltöznek,
haza költöznek, mert unokájuk lesz.A rendőr, aki meg akarta büntetni a szent családot, nem hitt a szemének mikor meglátta őket a Betlehemben. Elmesélni senkinek nem merte, mi is történt vele.
**********************
3. VERSEK
A NAGYVILÁGBÓL - KARÁCSONYI VERSEK
JÓZSEF TIBOR: Lopott idő
Vajon milyen lesz az idei karácsony?
Túl az időjós szakmai talányon
örömteli, csodával, színekkel tele,
amit az év begyűjtött, varázsolt
az táncoljon minden fenyőfaágon!
Fehér legyen, szikrázóan csillogó télidő,
bár még le sem vetkeztek az őszi fák,
némelyik biz’ ráérőn, szégyenlősen teszi
de a hókirálynő már fagyruháját veszi,
és tejfehér ködbe vész a mindenség.
Fehér legyen, színtiszta szűzi kegy,
int a hóbundába takarózott hegy,
hogy fenyőm majd ott keressem,
aztán díszítsem lelkem, magamét, másét,
netán tüzet rakjak magamért, másért.
Aztán zöld is legyen, kedvencem nekem,
ez az örök tűlevelű bálkeringő vezet,
oda megyek, ahol meleg, fényes a szoba,
és amíg emlékezel, csomagjaid bontod,
szeretet legyen a legszebb ajándékod.
Sötét az ne legyen! Se beton szürke!
Se koppanós, zord, fagyos, rideg,
se „tetővesztett”, se kitaszított ember,
se alomból kidobott, kit az öröm szülte.
Színes legyen, mint a lélek üdve.
Vajon milyen lesz az idei karácsony?
Megint lopott idő lesz a hétköznapokból,
az a két nap a háromszázhatvanötből,
vagy mégis fordítsunk a számon..?
Inkább minden nap legyen karácsony!
Kaposvár, 2018. november 30.
..............................
JÓZSEF TIBOR: Lopott idő
Vajon milyen lesz az idei karácsony?
Túl az időjós szakmai talányon
örömteli, csodával, színekkel tele,
amit az év begyűjtött, varázsolt
az táncoljon minden fenyőfaágon!
Fehér legyen, szikrázóan csillogó télidő,
bár még le sem vetkeztek az őszi fák,
némelyik biz’ ráérőn, szégyenlősen teszi
de a hókirálynő már fagyruháját veszi,
és tejfehér ködbe vész a mindenség.
Fehér legyen, színtiszta szűzi kegy,
int a hóbundába takarózott hegy,
hogy fenyőm majd ott keressem,
aztán díszítsem lelkem, magamét, másét,
netán tüzet rakjak magamért, másért.
Aztán zöld is legyen, kedvencem nekem,
ez az örök tűlevelű bálkeringő vezet,
oda megyek, ahol meleg, fényes a szoba,
és amíg emlékezel, csomagjaid bontod,
szeretet legyen a legszebb ajándékod.
Sötét az ne legyen! Se beton szürke!
Se koppanós, zord, fagyos, rideg,
se „tetővesztett”, se kitaszított ember,
se alomból kidobott, kit az öröm szülte.
Színes legyen, mint a lélek üdve.
Vajon milyen lesz az idei karácsony?
Megint lopott idő lesz a hétköznapokból,
az a két nap a háromszázhatvanötből,
vagy mégis fordítsunk a számon..?
Inkább minden nap legyen karácsony!
Kaposvár, 2018. november 30.
..............................
Reményi
Tamás:Szonettfüzér
/I.-II./
I. Halleluja
Felragyog,
lángol a szeretet fénye,
Dicsőség lelkedben, ó Mindenható!
Vesd örökké reánk a tekinteted:
Követünk! Legyen figyelmed állandó.
Orcánkon
legördül az öröm könnye,
Jóságodnak ajánlunk minden szép szót,
Boldogok vagyunk, hogy Fiad született,
Ki Urunk lett, kire áldásod adod.
Fényes lelke
bölcsességet sugárzik,
Szívünkbe szeretetét átplántálja,
Hitet nyújt, hogy ember építsen jövőt.
Mában
mutatja földi léte végét,
Okulásként jelennel magyarázza,
Biztat: szebb lesz majd az elkövetkező!
*
II. Erősít a
szeretet
A szemből az
öröm folyama árad,
Embert ölel a fény, mert alatta jár,
Boldog, kit simogat Jézus szép szava:
Szeretet. Ez a Földön a gazdagság!
Hidd el,
jóvá tehetsz még minden rosszat,
Szeretet ünnepe jósággal megáld,
Szeresd az életet és minden társad:
Jobb lehet majd az egész világ!
Hitet
kovácsolt a már megtért elme,
Gyertyák magasztos fénye véd utadon,
Lelkünket átkarolja a fényesség.
Üdvözlégy,
ha követed a szent hitet,
Bátran küzdj, de légy mindig alázatos:
Becsüld meg az érted elfolyatott vért!
.......................................KALOCSA
ZSUZSA: Gyönyörű
ünnep
Fehér ruhába
öltözött a táj,
zúzmarásak
lettek bokrok és fák.
Gyertyafények
gyúlnak az ablakban,
ünnepi
hangulat a házakban.
Az udvaron
hajlong a fenyőfa,
hópihéket
magáról lerázza.
A ház
melegét kint is érezni,
minden
békés, meghitt és idilli.
Hóember is
örül és mosolyog,
orra hegyén
a jégcsap úgy csillog.
Az égbolt
ünneplőbe öltözött,
a csillagok
ragyognak odafönt.
Szent
Karácsony is a Tél gyermeke,
mindenki
gyönyörű ünnepe.
Díszek
sorakoznak a fenyőfán,
ajándékok a
ház asztalán.
............................................SZILÁGYI ANITA: Pilléz még, pihe hó
Ezüst
pelyhek sűrű záporában
Égből szálló tiszta pille halkan
Hermelin palásttal vonta be a tájat
Pilléz még, pihe hó!
Hallgató
mezők, hóköntösben
Magas fenyvesek, hófátyolban
Ágak, fehér csipkeszegélyben
Pilléz még, pihe hó!
És amint
járok puha selymen
Lépésem csendes, oly nesztelen
Lábnyomom mintát hagy a hóban
Pilléz még, pihe hó!
Eszembe jut
szép gyermekkorom
Mikor kacagva csúsztunk le a lejtőn
Korcsolyánk siklott, táncot lejtve
Pilléz még, pihe hó!
Égből
hóangyal szitálja a sok pihét
Világ tiszta, fehér, szép álomban
Arcunk szunnyadó habpárnában
Pilléz még, pihe hó!
Reggelre
megcsillan a napsugár fénye
Tavasz köszöntőt küld, derű jön a fagyra
Puha takaró alól előbújt az első hóvirág
Nyíló természetben újraéled a világ!
*
SZILÁGYI ANITA: Elcsendesedés
Hallgassuk halkan a hópihék táncát,
Nézzük csendben az Angyalok nászát,
Csendesítsük el szívünkben az élet morajlását,
Hordozzuk szét a világban a béke lángját,
Higgyünk még a szenteste csodájában,
Gyermekéveink édes varázsában,
Mikor izgatottan vártuk a harangszót,
És csodálva néztük meg a kis jászolt,
Örültünk, hogy a kis Jézus megszületett,
S vele együtt szeretetsugár fénylett,
Hasson át bennünket a végtelen nyugalom,
Enyhüljön rajtunk az éves fájdalom,
Abban a szent pillanatban, mikor minden zajtalan,
Betlehem felől csengő ének harsan,
Felsírt a kis Megváltó, szent jövevény,
Meghatódva hiszünk gyermeki énünk meséjén.
.............................
TÓTH ENIKŐ: Gyermekálom
karácsonyra
Mit kíván a
szívem így karácsony táján?
Körbe
angyalokkal, fenyő előtt állván
Jöjjön el a
béke mindegyik családra,
s ne
maradjon gyermek, ki e napon árva…
Ne legyen
hangos szó, ma senki se félhet,
Jézus
megszületett, övé lett az élet
Angyalkákat
várunk csillogó szemekkel,
szívünket
kitárjuk, soha ne feledd el!
Szeretjük a
szépet, karácsonyi álmot,
S legjobban
a féltő békés, jó családot…
TÓTH ENIKŐ: ÚJ ÉV
Csak égnek, a lángok a lét közepén
Felragyog éneke mámorító,
és várom a percet az ég közönyén
Hallani vélem mi életadó.
Szöknek az évek, minden egész
Atomokra hullik a semmi ágán,
Az idő végtelenjét megélni nehéz
Éledő fény, egy emberélet árán.
Csak égnek a lángok a lét közepén
Mi enyém volt soha nem feledem,
Ördögi szikra, vagy hajnali fény
Üldöz a végzet, a vén szerelem
Új év köszönt ismét a világra
Hallgat a lélek és néma a táj
Életünk perce, mely végtelen drága
Itt lüktet, érez míg lenni muszáj.
De múlnak a lángok a lét közepén
Kincseink hullnak az éjjeleken
A test nyugtalan vágya míg ölel ég
Csak a lélek örök és a képzeletem.
Így az idő ólomruhát ragad
Súlya nehéz, lebeg, valóra vált
S az emberélet a nehéz ólom alatt
Eléri lassan a megváltó halált.
De nem, mert még a fények égnek
Szépek a lángok a lét közepén
Tudom, lassanként hazaérek
Rájövök élhetek s én leszek én.
................................
TÓTH KATALIN
KATA: Mese a
Mikulásról.
Erdő mélyén farakás,
ott lakik a Mikulás.
szakálla mint a faháncs.
Ne lesd meg
a Mikulást,
rajta varázsos palást.
Úgy látsz át a süvegén,
mint az ablak üvegén.
Puttonya
félvagon,
szánja vihar a havon.
Éjszakába ne tekints,
meglesz reggelre a kincs.
KOVÁCS
JOSEF KOPEK: Adventi
gyertya
Adventi
gyertya,
Ó adventi gyertya!
Fényed kigyúlt ismét.
A vágyakozást és reményt.
Ó adventi gyertya,
Magad vagy a remény.
De mi vár arra ki meggyújtott?
Nem több mint a feledés.
Ha majd kialszik fényed,
Mert megszületik a remény.
Kinek jut még eszébe,
Ki meggyújtotta a fényt?
Ó adventi gyertya,
Maradj inkább sötét!
Így nem fáj majd a szívnek,
Hogy kialudt a fény.
**********************
4. ELISMERŐ SZAVAK FONTOSSÁGA
ÁRVAY MÁRIA
SOROZATA : DICSÉRET SZÉP SZÓ, HA KIMONDJÁK, ÚGY JÓ
Teszteljük önmagunkat!
Témakörünk alapos átgondolásához elengedhetetlen, hogy más szemszögből is megvizsgáljuk problémáinkat. Ebben a részben egy önismereti tesztsorozatot állítottam össze, amely nem kiértékelendő, csupán elgondolkodtató. A kérdések és a választási
lehetőségek révén még közelebb kerülhetünk önmagunkhoz, ráébredhetünk dolgokra. A kérdések ebben segítenek
Lelkes doktor.
Tesztkérdések dicséret, kritika, önbizalom, önismeret témakörökben
- Mikor dicsérték meg Önt utoljára?
A. Tegnap,
B. Talán egy pár héttel ezelőtt,
C. már az idejét sem tudom.
*
- Mit jelent
Ön számára a dicséret?A. Ha megkapom, szárnyalok,
B. Jólesik, nem mondom,
C. Nem szeretem, ha hízelegnek nekem.
*
- Kitől
szeret dicséretet kapni?A. Közeli hozzátartozóktól,
B. Munkatársaktól,
C. Mindegy.
*
- Ön
szerint, milyen a jó dicséret?A. Sokat segít rajtam, ha a belső tulajdonságaimat elismerik,
B. Számomra a külső fontos,
C. Mindkettőre szükségem van.
*
- Mennyire
tartja számon a dicséreteket?A. Nyitottam egy füzetet, ahova vezetem az elismerő szavakat, mondatokat.
B. Sokáig őrzöm emlékezetemben az elismeréseket.
C. Különösebben nem foglalkozom a dologgal.
*
- Gyerekként
sokszor részesült dicséretben?A. Igen, nagyon gyakran, ilyenkor boldog voltam.
B. Kevés volt a dicséret, sok a szidás.
C. A szüleim dicsértek, a tanáraim kevésbé.
*
-
Bátorítást, biztatást mikor kapott utoljára valakitől?A. A páromtól. Támogatott, hogy véghez vigyem egyik fontos tervemet.
B. Utoljára gyerekként bátorítottak, hogy ne féljek a mély vízben. Egyébként nem kapom meg ezt a fontos támogatást, pedig nagyon hiányzik.
C. Jó az önbizalmam, nincs különösebb szükségem bátorításra.
*
- Ha
dicséretben kevésbé részesült, más figyelmességet kapott környezetétől?A. Kisebb ajándékokat kapok bőven, de ezek nem elégítenek ki igazán.
B. Elég gyakran megölelnek, simogatnak, ez is nagyon jó érzés.
C. Sokat vagyok együtt azokkal, akiket szeretek.
*
-
Méltatásképpen kapott-e valamilyen írásos elismerést?A. Okleveleket szavalóversenyeken,
B. Egyszer egy szép érmet lovas háziversenyen.
C. Ha kaptam, már régen, tán igaz sem volt!
*
-
Dicsérték-e meg Önt mások előtt?A. Igen, alig várom, hogy legközelebb is megtörténjen.
B. Talán egyszer, alig akartam elhinni.
C. Nem emlékszem ilyesmire.
*
- Írtak-e
Önről valahol méltató cikket?A. Egy helyi lapban munkásságomról, azóta is őrzöm.
B. Nem vagyok én olyan szerencsés.
C. Mindig másokról írnak, rólam soha.
*
- Milyen
gyakran részesít dicséretben másokat?A. Gyakran, mert megérdemli az illető.
B. Kihasználom a lehetőséget, hiszen nekem is jólesik, ha dicsérnek!
C. Nem emlékszem.
*
- Milyen
gyakran kap kritikákat?A. Szinte napi rendszerességgel,
B. Nagyon gyakran,
C. Nem tartom számon.
*
- Előfordul,
hogy a kritizálónak van egy kis igazsága?A. Igen, de a hangnem, ahogy előadja, borsódzik a hátam!
B. Igen, ezért szégyellem is magam!
C. Igen, meghallgatom, s megfogadom a tanácsát.
*
-
Megszégyenítették-e Önt mások előtt?A. Az osztályfőnök gyakran, az egész osztály füle hallatára.
B. Sokszor, soha nem négyszemközt történt, hanem mások társaságában, közhelyeken.
C. Sajnos, voltak ilyen pillanatok, de igyekeztem elfelejteni.
C. Sajnos, voltak ilyen pillanatok, de igyekeztem elfelejteni.
*- Gyerekként
sokszor megalázták?
A. Szinte állandóan, már suliba is rémálom volt járni.
B. Sokszor, ezért rengeteget fájt a fejem és a gyomrom.
C. Elég sokat, de lepergett rólam.
*- Mi az, ami
a legjobban bántja, amikor kritikát kap?
A. Legjobb tudásomat adom, mégsem elég!
B. A jót, érdekes, nem veszik észre, de a legkisebb rosszat azonnal!
C. A stílus, ahogy előadják a problémájukat.
*- A külső,
vagy a belső tulajdonságok kritizálása a fájóbb?
A. Nálam a belső, mert csődtömegnek érzem magam.
B. A külső, mert sokan gondolhatják ránézésre ugyanezt.
C. Mindkettő.
*- Vissza tud
vágni egy-egy kritika után?
A. Sajnos nem, leblokkolok, összeszorul a torkom.
B. Szeretnék, de mire végig gondolom a mondandómat, már késő.
C. Ha alkalom adódik, elmondom én is a véleményemet.
*- Mennyire
rágódós típus?
A. Napokig tudok tépelődni egy-egy problémán.
B. Sokszor vannak álmatlan éjszakáim.
C. Lepereg rólam, tovább lépek, ahogy a helyzet hozza.
*- Próbált
már Ön kritizálni valakit?
A. Nem igazán merek ilyesmit megtenni.
B. Nem, mert nem bírom a vitákat, konfliktusokat.
C. Persze, miért ne?
*- Kitől esik
legrosszabbul a kritika?
A. Azoktól, akiket a legjobban szeretek,
B. Főnökeimtől,
C. Mindenkitől.
*- Hogyan
lehet pozitívan felfogni a kritikát?
A. Szerintem sehogy, csak rosszul jövünk ki belőle.
B. Csak az építő jellegű kritikát lehet jó értelemben kezelni.
C. Úgy, hogy tanulunk a hibáinkból.
*- Hogyan
tudná kitölteni azt az ürességet, melyet a dicséret,
elismerő szavak hiánya
okoz?
A. Nem lehet, a hiány fáj, rossz lesz tőle az ember közérzete.
B. Sajnos, nem tudom, állandó szomorúságot érzek.
C. Keresem olyan emberek társaságát, akiknek hasonló az érdeklődési körük, nem
irigyek, itt talán hamarabb elismernek.
elismerő szavak hiánya
okoz?
A. Nem lehet, a hiány fáj, rossz lesz tőle az ember közérzete.
B. Sajnos, nem tudom, állandó szomorúságot érzek.
C. Keresem olyan emberek társaságát, akiknek hasonló az érdeklődési körük, nem irigyek, itt talán hamarabb elismernek.
A. Nem lehet, a hiány fáj, rossz lesz tőle az ember közérzete.
B. Sajnos, nem tudom, állandó szomorúságot érzek.
C. Keresem olyan emberek társaságát, akiknek hasonló az érdeklődési körük, nem irigyek, itt talán hamarabb elismernek.
*- Jelenleg
milyen az önbizalma?
A. Ingadozó, legtöbbször elégedetlen vagyok magammal.
B. Nem a legjobb.
C. Jól érzem magam a bőrömben.
*- Milyen
panaszai vannak?
A. Fásult vagyok, kedvetlen, kiégtem.
B. Pánikbetegségben szenvedek, sokat szorongok, fóbiáim vannak.
C. Nincsenek különösebb panaszaim, inkább frontérzékeny vagyok.
*- Akadnak
barátai, akik segíthetnek önbizalma helyreállításában?
A. Nem igazán, érdekkapcsolataim vannak. Legtöbbször kihasználnak.
B. Van egy pár barátnőm, de ők is ezzel a problémával küzdenek, nincs, aki
motiváljon.
C. A szüleim sokat segítenek, hálás vagyok nekik ezért.
*- Miben érzi
jónak magát?
A. Még nem gondolkodtam ezen.
B. Nem vagyok konyhatündér, amiért sokan bántanak, de jól tudok úszni.
C. Nagyon szeretek rajzolni, festegetek is.
*- Mi a
kedvenc szabadidős tevékenysége?
A. Szeretek kertészkedni, ez megnyugtat, a növények nem beszélnek vissza.
B. Rengeteget olvasok, a papír és a könyvek a legjobb barátaim.
C. Nagyon szeretek kirándulni, ez mindig feltölt.
*- Mikor érzi
azt, hogy kiteljesedik valamiben?
A. Még soha nem tapasztaltam ehhez hasonlót.
B. A munkámban.
C. A gyereknevelésben.
*- Egyéb
területeken vannak erősségei?
A. Amikor jótékonykodhatok, érzem, nem élek hiába.
B. A barkácsolásban nagyon otthon érzem magam.
C. Szeretem a kreatív tevékenykedéseket: agyagozás, kerámiázás, gyöngyfűzés,
origami, csodálatos dolog saját művet alkotni!
***
Lelkes doktor összegzése
Egyenként
nem értékelem ki a kérdésekre adott válaszokat, de világosan kitűnik, hogy nagy
szükség van az elismerő szavakra, a kritikát mérsékelni, moderálni kell.
Ha fellép a hiányérzet, amit az elismerő szavak elmaradása okoz, keresnünk kell
olyan tevékenységeket, melyek önmagukban is örömöt szereznek. Nincs így szükség
külső elismerésre, maga a szabadidős programok adják az örömöt.
Valaki nagyon szeret pl. keresztrejtvényt fejteni, még a megoldást sem küldi be
jutalom gyanánt, hanem a fejtés öröme, a végcél elérése motiváló.
Vannak olyanok, akik szeretnek kézimunkázni, saját alkotásuk adja a legnagyobb
örömöt.
Rengeteg érdekes időtöltés van, csak meg kell találni, rá kell ébredni, mi az,
amit valóban szeretünk csinálni, mihez vannak meg a képességeink, mi nem merít
ki, mi ad valódi boldogságot.
Sok sikert kívánok a keresgéléshez! Aki pedig már megtalálta, élvezze maximálisan!
Folytatjuk.
**********************
5. FANTÁZIA
REGÉNY
Samu Ágnes:
Ősi erők és az újjászületett testvériség (2018 - 6.
fejezet – 4. rész)
Dragon
meséje
Néhány
érdekes lény bukkant fel a semmiből. Szinte teljesen emberi kinézettel
rendelkeztek. Fekete színű angyalszárnyaikkal szélsebesen siklottak az ájultan
heverő kis csapat irányába, mialatt a teljesen koromfekete és mandulavágású
szemeikkel pásztázták a terepet. Szerencsére hamar kiszúrták a magatehetetlen
állapotban lévő Dragonékat, és gyorsan a segítségükre is siettek.
Földet érés után azonnal gyógyítani kezdte Dragonék sebeit az érkezők vezetője,
aki annyival különbözött a többiektől, hogy ő volt a legmagasabb és valamivel
kevésbé emberi külsővel rendelkezett. Legelőször Michaelt látta el, mivel ő
volt a legsúlyosabb állapotban, már éppen csak egy hajszál választotta el a
haláltól.A többiek gondoskodtak a biztonságról, a sebesültek köré olyan erőteret vontak,
ami elősegítette a vezetőjük gyógyító munkáját, egyúttal gátolták az oniszfák
káros hatásait. Közel két órába telt, amíg stabil állapotba lettek hozva
Dragonék.
Dragon lassan kezdet észhez térni, eleinte mindent homályosan látott meg tompán
hallott. Az összes porcikája fájt, zsibbadt és olyan nehéznek érezte őket,
minta iridiumból lettek volna. Eleinte azt hitte, meghalt, csak akkor
tudatosult benne, hogy valójában életben maradt, amikor Uriel gyermeki hangja
próbálta észhez téríteni.
Dragon lassan kezdet észhez térni, eleinte mindent homályosan látott meg tompán hallott. Az összes porcikája fájt, zsibbadt és olyan nehéznek érezte őket, minta iridiumból lettek volna. Eleinte azt hitte, meghalt, csak akkor tudatosult benne, hogy valójában életben maradt, amikor Uriel gyermeki hangja próbálta észhez téríteni.
Samu Ágnes |
– Hogyhogy élünk még? – kérdezte Dragon, miután teljesen kitisztult a
látása, a hallása és a tudata.
– Az inferiusoknak köszönhetjük – felelte Uriel színtelen hangon.
– Az inferiusoknak köszönhetjük – felelte Uriel színtelen hangon.
– Inferiusok? – kérdezett vissza Dragon, miközben próbált felülni az
ágyban.
– Az infernusok félig ördögök és félig angyalok, akik az elkárhozott
lelkek kínzásra specializálódtak.
– Hol vagyunk, Uriel? – nézett körbe a szobában.
*
A kis szoba a lehető legegyszerűbben lett berendezve, csak az az ágy volt
benne, amin Dragon feküdt. A fényt az ablakon beszűrődő fáklyák fénye
biztosította.
– Abban a faházikóban, amiben Iris élt – felelte egészen halkan a megtört
lelkű arkangyal.
– A bátyád?
– A másik szobában – felelte Uriel, miközben valaki kopogtatott az ajtón.
– Igen, bejöhetsz!
– Látom, felébredt már, felség – lépett be az ajtón az az inferius, aki
ellátta Dragonék sebeit. – Hogy vagy? – kérdezte, mialatt előre hajolt, ugyanis
a kis szobában nem csak a magassága, hanem a hatalmas, koromfekete kosszarvai
miatt is korlátozva volt a mozgásban.
– Miért hívsz felségnek? – kérdezte megdöbbenve Dragon az előtte állót. –
Ki vagy te?
– Felség… – jött zavarba. – Aba vagyok… Mi történt veled? Miért nem
emlékszik semmire, Uriel herceg?
– Később elmagyarázom, Aba.
– Rendben, Uriel herceg. Várom a további utasításokat. Engedelmetekkel
távoznék – hátrált ki a szobából Aba, mialatt ügyelnie kellett arra, nehogy
felbukjon a földig érő oroszlánfarkában.
– Uriel, elmondanád, mi folyik itt? Amióta itt vagyok ebben a világban,
egyre érdekesebb dolgokat tudok meg magamról… Annyi már biztosan leesett nekem,
hogy nem véletlenül lettem ide küldve.
– Először is épülj fel mihamarabb, utána meg fejezzük be azt, amiért ide
jöttünk – mondta Uriel komoly és határozott hangon. – Ígérem, minden kérdésedre
megkapod a választ.
– Miért nem most felelsz a kérdéseimre?
– Mindent a maga idejében. Kérlek hallgass rám!
– Nem örülök a válaszodnak… – sóhajtott elégedetlenül Dragon. – Rendben,
hallgatok rád.
– Köszönöm!
Néhány nappal később Dragonék kellőképp felépültek és rendbe jöttek már ahhoz,
hogy képesek legyenek a küldetést továbbfolytatni. Szerencséjükre az inferiusok
által nyújtott segítségre továbbra is számíthattak, ennek köszönhetően a
küldetés kivitelezése gyorsabb és biztonságosabb lett a számukra.
A küldetés célja az volt, hogy megtalálják a Gonosz Szent Föld
erőforrását annak érdekében, hogy helyrehozzák. Merlin elmondta Dragonnak, hogy
amíg a Gonosz Szent Föld erőforrása nem működik megfelelően, addig az
elkárhozott lelkek teljesmértékű elzárását képtelenek biztosítani.
Dragonék csapata a Gonosz Szent Föld egyik legsötétebb része felé vették az
irányt. Aba elmondása szerint a legnagyobb valószínűséggel a Szuvat-szurdokban
lehet az, amit keresnek. A szurdokba vezető utat gyalog tették meg, mivel az
egyetlen biztonságosnak mondható útvonal a Zomak-barlangon keresztül vezetett.
A barlang néhol igen szűkös járatokat tartogatott, ami főleg Aba számára
okozott nehézséget a mozgásban.
– Aba, miért nevezik ezt a helyet Gonosz Szent Földnek? – kérdezte az
előtte haladót Dragon. – A neve meglehetősen ellentmondásos
– Azért szent ez a föld, mert csakis ebben teremnek meg a különleges
erővel rendelkező oniszfák.
– Milyen sebességben telik itt az idő az Emberek Világához képest?
– Itt egy év annyi, mint az Emberek Világában tíz perc – felelt Dragon
újabb kérdésére Uriel.
– Mi ez a hely? – tárult Dragon elé egy kék és zöld árnyalataiban fénylő
és csillogó kristálykamra. A kamra közepén lévő, a türkizkék és a türkizzöld
színeiben ragyogó tó legalább háromszáz méter átmérőjű, ráadásul tökéletesen
kerek formájú volt. – Biztos, hogy mi még a Gonosz Szent Földön vagyunk?
– Valójában ez a barlang szíve – magyarázta Aba, mialatt alaposan
körbenézett, nehogy valami vagy valaki váratlan csapást mérjen rájuk. – Miért
kérdezed, hogy mi még a Gonosz Szent Földön vagyunk-e még?
– Egy gonosz lelkekkel teli világban hogyan létezhet egy ilyen szép hely?
– Értem már… – fordult Dragonnal szembe Aba. – Ez is olyan összességében,
mint a többi világ… Minden világnak vannak szép, kevésbé szép vagy egyáltalán
nem szép helyei.
– Igaz – tűnődött el Aba válaszán Dragon. – Érzem, hogy valami nincs
rendben ezzel a tóval – jegyezte meg, majd odalépett a tó széléhez.
– Hogy érted ezt pontosan? Úgy értem, milyen érzés fogott el?
– Ez a barlang nem egy közönséges hely, ráadásul a tó és az itt lévő
kristályok is fontosak. Aba, lemegyünk a tó közepébe, ugyanis ki kell onnan
venni azt, ami gátolja az erejét – adta ki az utasítást Dragon –, a többiek meg
itt maradnak, főleg ti ketten! – mutatott Urielre és Michaelre.
– Nekem te nem parancsol…
– Majdnem meghaltunk a hülyeséged miatt, úgyhogy nekem te ne pattogj itt!
– vágott erélyesen Michael szavaiba Dragon.
– Rendben, ahogy kívánod – motyogta az orra alatt Uriel, akin látszott,
hogy legszívesebben ő is ellentmondana az előtte állónak.
– Nem lesz baj – lépett oda Urielhez Dragon, majd vállon veregette.
Dragon és Aba fejest ugorva belevetették magukat a tó mélyébe. A víz alatt
hosszú percekig semmit sem lehetett látni. A két férfi természetesen varázslat
segítségével tudott olyan sokáig a víz alatt maradni.
A tó közepének legmélyén végül Dragonék meglelték, amit kerestek. A tó alján
ugyanolyan kristályok voltak, mint amilyenek a felszínen, ennek köszönhetően a
fényviszonyok egyáltalán nem bizonyultak rossznak, inkább épp ellenkezőleg.
– Aba, az a lila tojás lesz a bűnös – mutatott az orgonalila színű,
kosárlabda nagyságú tojásra, ami két kristály közé volt beszorítva.
– Igen, látom…
– Hogy került ide az a tojás? Nem itt van a helye.
– Magam sem tudom – rázta a fejét értetlenül Aba.
– A tojásra ép állapotban van szükségem, viszont úgy kell majd
megszerezni, hogy a két kristálytömbbe se essen kár.
– Bizony, ez nagyon fontos – bólintott Aba. – Ha itt valami megsérül,
akkor az egész barlang ránk omlik. Van valami ötleted, felség?
– Úgy érzem, mintha jártam volna itt… – fogta a fejét az egyik kezével
Dragon. – Tudom, hogy lehet megszerezni a tojást, de kell a segítséged ehhez –
magyarázta. – A vérünk kell hozzá, ugyanis ha vérrel keveredik a víz, akkor a
tojás a gazdájaként fogad el minket.
– Honnan ismered ezt a tojást? – kérdezte kíváncsian Aba.
– Ilyen tojással apám egyik kórházi laborjában találkoztam először –
darálta gyorsan. – Apám elmondása szerint valami Sötét Birodalomnak nevezett
helyről származik. A tojás, akárcsak az oniszfák, szintén különleges erővel
bír, képes elzárni bármi vagy bárki erejét…
– Akkor ez azt jelenti, hogy valaki szándékosan akart ártani ennek a
helynek – jegyezte meg bölcsen Aba.
– Pontosan! Ígérem, kiderítem, ki az, aki ezt tette – szorította ökölbe a
kezeit Dragon. – Valaki vagy valakik nagyon azt szerették volna, hogy ez a hely
ne működjön stabilan.
– Biztos, hogy jó lesz mindkettőnk vére?
– Igen – felelte Dragon. – A lényeg, hogy olyan vért kapjon a tojás, ami a
sötét erőkkel keveredett. Azok, akik képesek démoni erőt használni, eleve
rendelkeznek sötét erőkkel.
– Miért szeretnéd, hogy a tojás engem is a gazdájaként fogadjon el?
– Miután felhasználtam arra, amire szükségem van, neked szeretném adni
hálám jeléül, amiért megmentettél minket a haláltól. Biztos vagyok benne, hogy
nagy hasznát fogod itt venni.
– Köszönöm, felség! – hajolt meg Aba.
Folytatjuk.
**********************
6.
VERSVÁLOGATÁS
I. P. STEVE,
ÉS KLEMENT BURZA MÁRIA ÍRÁSAIBÓL -
KARÁCSONYI GONDOLATOK
I.P. Steve
versei
* Felkészülés Adventi csendben,létemen, elmerengeks bár nem hirdetem,de tisztítom a lelkem,várom az eljövetelt. * Egy gondolat
elvisz Kullogó évek s ha egy gyermek megnő,akkor is még, egy feldíszített fenyő,régmúltnak, visszahozza hangulatát,áldott karácsonynak a varázslatát.Csillogó apróka fények és gyertyákontják a szeretetet, mi messze száll,nyugalom, béke ad léleknek erőt. Ülsz, vagy állsz a szép karácsonyfa előttnincs neked ettől szebb valami talán.Nem a díszek, nem a ragyogás hat rád,egy gondolat elvisz, hol a mesevárpedig hol felnőttél, már senki sem vár...És most mégis gyermek lehetsz, mint régen,néha a könnyed hull, de az sem szégyen. * Boldog karácsony lesz Örömöd leleds attól hullajtsz könnyeket,ha a szeretettölti meg a lelkedet.Áldott lesz az ünneped. * A fa előtt
térden Ékekfényes álmod ragyogott a sok színes díszben,egy pillanatra valóságnak hitted,magadhoz ölelted a boldogságot,most mégis könnyezed a valóságot. Régen,éltek,akik ma veled, már nem ünnepelnek,akik elmentek, de élnek szívedben,a gondolataid náluk jár sokszor,egész évben és nem csak karácsonykor. Véglegvésettfeledhetetlenséget az érzelemaz agyadban és fájó lelkedben,ott őrzöd őket, szeretve, örökkön,mindaddig amíg csak élhetsz e Földön. Tépettszéjjelmár annyi mindent az idő múlása,de nem szűnt a keserűség zúgása.A boldogság és a bánat jár át,fárasztónak érzed a váltótáncát. Kéredtérden,magad elé roskadva, fohászt mondva,maradjon meg a boldogságod sorsa,amit a jelened megadott néked,tán ahelyett, mit elvesztettél régen. Édesképekcsak szikrázva csillognak a díszekens bár tudod már többé nem lehet,mégis az imáidban azt kívánod,legyen valóság és ne csak egy álom......................................
Klement
Burza Mária versei
Adventi
rejtelem
Adventi
rejtelem,az elme fel nem fogja ezt,
de a szív érti jól,
hogy világunkban háború
most miért is dúl.
Adventi
rejtelem,
nyiss meg minden szívet,
hogy félelem helyett,
Szeretet
töltse be szíveinket.
de a szív érti jól,
hogy világunkban háború
most miért is dúl.
Adventi rejtelem,
nyiss meg minden szívet,
hogy félelem helyett,
Szeretet töltse be szíveinket.
* Karácsonyfánk
legszebb éke Majd , ha itt
lesz a szenteste,igaz Szeretet költözzön szívünkbe,a Föld Karácsonyfáját díszítsük fel közösen,s álljuk körbe, a gyertyákat gyújtsa megszívünk szeretetének lángja,békét hintve a világra,s minden gondolatunk igaz legyen,s ne csak a szentséges éjjelen,de a holnapokban is, amikor elmúlnak az ünnepek,a Szeretet Fénye lobogjon szívünkben,Karácsonyfánk legszebb ékeaz egymás iránti Szeretet legyen,Áldott Karácsonyt kívánok Mindenkinek! *Szilveszterre Gyere,
menjünk vendégségbe,az óévnek itt a vége,a maszk legyen arcodra téve,alatta is kacaghatunk,a kor se számít, táncolhatunk. Töltsük meg
a bendőtfinom falatokkal,öblítsük le még finomabbitalokkal, jó kedvvel,félelmet száműzve,táncoljunk át egyboldogabb, félelemmentesÚj évbe!
**********************
7. ANGYALI TALÁLKOZÁSOK
Véghelyi
Péterné: Földalatti mosolyfürdő
A szombat
reggeli ébredésben érkeztem Budapestre. A nagyvárosi emberek
későn
kelnek, még nem sodort el az embertömeg. A metrón orruk
hegyéig
maszkba takart emberek, én kíváncsian kerestem a tekinteteket,
ám mindenki
maga elé, vagy a villogó telefonjára meredt. Egy fiatal apa
ült ott két
leánykával, kicsik voltak még, így arcocskájukban gyönyörködhettem.
A
nagyobbacska lábát lóbálva, lehajtott fejjel ücsörgött apja
mellett,
kinek ölében kismackójával kezében vidám húgocskája ficergett.
Az apa
figyelmét az apróság teljesen lekötötte, a nagyobbacska talán
megszokta
már, rájuk sem figyelt. Néztem a kislányt, és nagyon megörültem,
amikor tekintetemet
észrevette, és önkéntelenül elmosolyodott. Szégyenlősen
apja vállába
fúrta a fejét, aki mindkét gyermekére igyekezett
figyelni.
Látásuk szívemben végtelen örömet okozott, nagyon szeretem a
gyerekeket,
mert bennük az Isten az ő feltétel nélküli szeretetét teszi számunkra
láthatóvá.
Csak néztem e két csöppséget, és átjárta szívemet a
sötét
metróban az Isten ragyogó, és végtelen szeretete. Amint így gyönyörködtem
a
lánykákban, a picike is tekintetemhez kapcsolódott, és
most már
hárman örültünk csak úgy egymásnak. A mosoly eggyé vált az
arcommal, ám
ők ebből az orrig felhúzott maszk miatt mit sem láthattak.
Vajon mit
láthattak, hiszen az arcomat szinte teljesen eltakarta a maszk.
A kicsi lány
tette-vette magát, fejét oldalra biccentette, és versenytbújócskáztak apjuk válla
mögött nővérével, így incselegtek velem. Engem lenyűgözött, hogy
mennyire nem érdekli őket a maszk, elégnekik csak a![](./index_files/Viki.png)
Véghelyi Péterné
szemekbe
nézni. Igen, a szem valóban a lélek tükre, a lelkek tehát látják egymást, és
azt hiszem, a kicsi gyerekek a tekintetünkön túl valami mást is
láthatnak. Hogy szemünk miként tükrözheti a lelkünket, az nagy kérdés.
Túl a
szivárványhártyán, a retinán, ott kell legyen az Isten képéneka mása, hacsak
valami el nem homályosítja. Meggyőződésem, hogya gyerekek úgy jönnek a
világra, hogy képesek a tiszta, feltételnélküli szeretetre, és annak
felismerésére. Olyanok ők, mint egy érzelmi barométer. Ezek szerint a
mosolyunk sem a szájunk elhúzásával válik mosollyá, talán a szeretés, és
maga a lélek az,amit látunk a szeretett másik ember szemében.
Hosszú
percekig eltartott ez a lelkek maszkkal el nem rejthető
együtt
mosolygása. Szerettük egymást ismeretlenül, csak a szeretés céljából, azt hiszem,
csak az Istenért. Tökéletes Istenhittel érkeznek a gyerekek
erre a világra
és ennek a lelki látásnak a megrontásáért csakis bennünket,
felnőtteket
terhel a felelősség. Mert az a képesség, ami adatott, az
megőrizhető
is lehetne, ám mi mégis kikoptatjuk gyermekeinkből. A föld
alatt egy
zajos metrókocsiban két ki angyal próbálgatta az Isten nyelvén
megszólítani
a felnőtteket. A néhány perces közjátékra egy szakállas férfi
is
felfigyelt: azt hiszem nem értette. Kapkodta a fejét, hol rám, hol a gyerekekre
nézett. Az
apuka is félszegen mosolygott, úgy hiszem neki jól jött
a maszk. Együtt
szálltunk ki a nagy zajjal megálló metrókocsiból. A mozgólépcsőről
kétszer is
visszanéztem, a mosolyok éltek, a lányok ragyogtak,
a kapcsolat
még mindig nem szakad meg. Az apró lábak a zebránál
végül
utolértek minket. Boldog voltam, hogy a maszkot levehettem, és
teljes
mosolyomat a gyerekeknek adhattam. Szaladtak a villamosra,
-
Szervusztok! - kiáltottam utánuk.
- Kézcsók
- bökte oda a zavarban lévő apuka, s
utánuk nézve hozzátettem:
-
Szervusztok … apró lábú kicsi angyalok, az Istennek fényes követei!
Véghelyi
Péterné
A sorozatot
jövő évben is folytatjuk! – a szerkesztő.
7. ANGYALI TALÁLKOZÁSOK
Véghelyi
Péterné: Földalatti mosolyfürdő
A szombat reggeli ébredésben érkeztem Budapestre. A nagyvárosi emberek
későn kelnek, még nem sodort el az embertömeg. A metrón orruk
hegyéig maszkba takart emberek, én kíváncsian kerestem a tekinteteket,
ám mindenki maga elé, vagy a villogó telefonjára meredt. Egy fiatal apa
ült ott két leánykával, kicsik voltak még, így arcocskájukban gyönyörködhettem.
A nagyobbacska lábát lóbálva, lehajtott fejjel ücsörgött apja
mellett, kinek ölében kismackójával kezében vidám húgocskája ficergett.
Az apa figyelmét az apróság teljesen lekötötte, a nagyobbacska talán
megszokta már, rájuk sem figyelt. Néztem a kislányt, és nagyon megörültem,
amikor tekintetemet észrevette, és önkéntelenül elmosolyodott. Szégyenlősen
apja vállába fúrta a fejét, aki mindkét gyermekére igyekezett
figyelni. Látásuk szívemben végtelen örömet okozott, nagyon szeretem a
gyerekeket, mert bennük az Isten az ő feltétel nélküli szeretetét teszi számunkra
láthatóvá. Csak néztem e két csöppséget, és átjárta szívemet a
sötét metróban az Isten ragyogó, és végtelen szeretete. Amint így gyönyörködtem
a lánykákban, a picike is tekintetemhez kapcsolódott, és
most már hárman örültünk csak úgy egymásnak. A mosoly eggyé vált az
arcommal, ám ők ebből az orrig felhúzott maszk miatt mit sem láthattak.
Vajon mit láthattak, hiszen az arcomat szinte teljesen eltakarta a maszk.
A kicsi lány tette-vette magát, fejét oldalra biccentette, és versenyt
bújócskáztak apjuk válla
mögött nővérével, így incselegtek velem.
Engem lenyűgözött, hogy
mennyire nem érdekli őket a maszk, elég
nekik csak a
szemekbe
nézni. Igen, a szem valóban a lélek tükre, a lelkek tehát látják egymást, és
azt hiszem, a kicsi gyerekek a tekintetünkön túl valami mást is
láthatnak. Hogy szemünk miként tükrözheti a lelkünket, az nagy kérdés.
Túl a szivárványhártyán, a retinán, ott kell legyen az Isten képének
![]() |
Véghelyi Péterné |
Túl a szivárványhártyán, a retinán, ott kell legyen az Isten képének
a mása, hacsak
valami el nem homályosítja. Meggyőződésem, hogy
a gyerekek úgy jönnek a
világra, hogy képesek a tiszta, feltétel
nélküli szeretetre, és annak
felismerésére. Olyanok ők, mint egy érzelmi barométer. Ezek szerint a
mosolyunk sem a szájunk elhúzásával válik mosollyá, talán a szeretés, és
maga a lélek az,
amit látunk a szeretett másik ember szemében.
Hosszú percekig eltartott ez a lelkek maszkkal el nem rejthető
együtt mosolygása. Szerettük egymást ismeretlenül, csak a szeretés céljából, azt hiszem, csak az Istenért. Tökéletes Istenhittel érkeznek a gyerekek
erre a világra és ennek a lelki látásnak a megrontásáért csakis bennünket,
felnőtteket terhel a felelősség. Mert az a képesség, ami adatott, az
megőrizhető is lehetne, ám mi mégis kikoptatjuk gyermekeinkből. A föld
alatt egy zajos metrókocsiban két ki angyal próbálgatta az Isten nyelvén
megszólítani a felnőtteket. A néhány perces közjátékra egy szakállas férfi
is felfigyelt: azt hiszem nem értette. Kapkodta a fejét, hol rám, hol a gyerekekre
nézett. Az apuka is félszegen mosolygott, úgy hiszem neki jól jött
a maszk. Együtt szálltunk ki a nagy zajjal megálló metrókocsiból. A mozgólépcsőről
kétszer is visszanéztem, a mosolyok éltek, a lányok ragyogtak,
a kapcsolat még mindig nem szakad meg. Az apró lábak a zebránál
végül utolértek minket. Boldog voltam, hogy a maszkot levehettem, és
teljes mosolyomat a gyerekeknek adhattam. Szaladtak a villamosra,
- Szervusztok! - kiáltottam utánuk.
- Kézcsók - bökte oda a zavarban lévő apuka, s utánuk nézve hozzátettem:
- Szervusztok … apró lábú kicsi angyalok, az Istennek fényes követei!
Véghelyi Péterné
A sorozatot jövő évben is folytatjuk! – a szerkesztő.
Hosszú percekig eltartott ez a lelkek maszkkal el nem rejthető
együtt mosolygása. Szerettük egymást ismeretlenül, csak a szeretés céljából, azt hiszem, csak az Istenért. Tökéletes Istenhittel érkeznek a gyerekek
erre a világra és ennek a lelki látásnak a megrontásáért csakis bennünket,
felnőtteket terhel a felelősség. Mert az a képesség, ami adatott, az
megőrizhető is lehetne, ám mi mégis kikoptatjuk gyermekeinkből. A föld
alatt egy zajos metrókocsiban két ki angyal próbálgatta az Isten nyelvén
megszólítani a felnőtteket. A néhány perces közjátékra egy szakállas férfi
is felfigyelt: azt hiszem nem értette. Kapkodta a fejét, hol rám, hol a gyerekekre
nézett. Az apuka is félszegen mosolygott, úgy hiszem neki jól jött
a maszk. Együtt szálltunk ki a nagy zajjal megálló metrókocsiból. A mozgólépcsőről
kétszer is visszanéztem, a mosolyok éltek, a lányok ragyogtak,
a kapcsolat még mindig nem szakad meg. Az apró lábak a zebránál
végül utolértek minket. Boldog voltam, hogy a maszkot levehettem, és
teljes mosolyomat a gyerekeknek adhattam. Szaladtak a villamosra,
- Szervusztok! - kiáltottam utánuk.
- Kézcsók - bökte oda a zavarban lévő apuka, s utánuk nézve hozzátettem:
- Szervusztok … apró lábú kicsi angyalok, az Istennek fényes követei!
Véghelyi Péterné
A sorozatot jövő évben is folytatjuk! – a szerkesztő.
**********************
8. HAZAI
TÁJAKRÓL
SZEGZÁRDI NAGY VENDEL LEGÚJABB VERSEI
SZEGZÁRDI NAGY VENDEL: HAJJ - JAJJ, HAJNAL VAN
Kedves
országos barátaim.
Ki a kottát nem ismeri,
nem is mond az semmit neki,
csak a papírt pöttyözgeti,
zenéjét sem igazán érti,
csak amúgy filhallás szerinti.
Ki a betűt
papírra
sohasem vetette,
a vers idegen neki,
egy könyv csak betük halmaza,
fittyet hány az irodalomra,
mindene neki a munka,
szőlősorként tekint
a betű sorokra,
mindennapi ima.
Este a gazda
megmondta,
idejekorán kell menni
reggel a szőlőbe
hajnali dologra,
ne legyél mogorva,
akkor most mennyi a mennyi?
Permentálni
mennének
családi robotra,
Ne dühöngjön az atka,
és a peronoszpóra.
A fia már
fent van,
s a vőnek való
ablaka alatt
tipródik a gazda,
tördeli kezeit,
aggodalmaskodva,
talán a lusta léha
meghallhatja,
nappal legyen legény,
ne csak éjszaka.
Hajj - jajj
hajnal van,
hajj - jajj reggel van.
Menni kell
minden időben
hasznos munkát végezni,
nincs másik törvény
bizonyára semmi,
bár már a mustot
a kádon forralja,
folyik rezes bíbor csapja,
hordókba hordja
a gondos gazda,
csobolyóba szűri
a hegy nedűjét,
aztán tőtiklőbe tölti,
nyeli az akona,
sorsát dongáira bízza,
abrincsa bilincsben tartja.
Közeledik
Márton napja,
az első igazi próba,
kinek lesz guggolós bora,
kinek ablaka előtt
mennek el guggolva,
nehogy behívják egy pohár borra,
sok sült liba bánja,
meg a ludas kása,
rábízva a masinára.
Létünkben
három fontos elem van,
megszületni , élni, és meghalni,
ezt nem csinálhatja
helyettünk más senki,
közte sok munka van,
ezt nem kerülheti el mindenki.
Versekkel
dicsérjük
a nemes borokat,
hamvas palackjából
szíveket borogat,
hátsó címkéjére
írjuk a sorokat.
A szegzárdi
domb ízét,
a löszfal erejét,
a napfény bíbor színét
zártuk bele ebbe
az olajzöld üvegbe.
2020.
november 05.
* A ROMA
GASZTRONÓMIA JEGYÉBEN… SZEGZÁRDI
NAGY VENDEL: CIGÁNYKERÉK Vendéglőben
Vendel rendel,kéretik egy Cigánypecsenyét,Evés közben hallgatom aSzép cigányzenét. Cigány-kenyeret
és lecsót,Bodak sül a renben,végezetül vakarót,ezeket szeretem. Óvatosan
eszem, nehogy véletlenülCigányútra menjen,Cigánykereket hányÖrömében lelkem. Tetejére
végülCigánymeggyel töltöttMeggyes lepényt vettem,jó borral leöblítettem. Mindezeket
szívvelÖrömömben tettem, soha nem pereltem,elégedett lelkem. Vendéglőben
Vendel rendelt,jóféle pénzzel fizettem,vonóba ötezrest tettem, víg zenét reméltem,bús dalokra leltem. Nem törődöm
én azokkal,hogy irigyeim lettek,semmirekellőek,kik ítélnek felettem. 2020.11.11. *KÉRDÉSRE A
FELELET SZEGZÁRDI NAGY VENDEL: JÉZUS A
VÁLASZ Kérdések
tornyosulnak elém,a válaszok nem találnak rám.Kérdésben benne van a felelet?no ez meg hogyan lehet?felsejlenek a rejtelmek. A megoldáshoz egymagad kevés vagy, ősi hited a te segítséged,Jézushoz fohászkodj, higgyél őbenne, segíteni szeretne. Az Adventi várakozás,az elcsendesedés időszaka ez,eltelik szívünk reménnyel,a megváltást várva, Jézusi szeretettel. Jézus Téged is hív, az Isten fia vár,kiszegezett tézisekkel házának ajtaján, mely régi dogmákat reformál. Jézus téged is vár,temploma kapuja előtted nyitva áll. Jézus hozzád beszél,megértést és választ remél,imádságod hozzá felér. Jézus téged is hív,most te vagy a soron,mindenfelé keres,de nem tolakodón,mert Jézus maga a szeretet. Legnehezebb dolog legyőzni önmagad kishitűségét,szeressétek egymást, tanítja imával élj a mában, élj a mának. A tegnap elmúlt, az már nem a tiéd,talán az ördögé lett,történelem régen,ne feledd mégsem. A holnap nincs itt,még nem a tiéd,de adhat egy utolsó esélyt. Valójában csak egy kérdés kell, miért?kérdezd meg ami érdekel,Jézus mindenre megfelel. S ha a választ érted,megérted a miértet. Keljél fel a Nappal,köszöntsd Istent imával,ki korábban kel, hamar elcsendesül,de mindenképpen előbb üdvözül. Minden ünnepire vált,így Advent idején,meghitt az elcsendesülés,szívedet remény tölti el,várva a megváltást, a Messiást. A megszületés éjszakájánmegtelik fénnyel a világ,lángcsillag vezet, utána megyek,itt a megvilágosodás,felékesíti a fenyőfát,Karácsonyfára vált,felrakja fejére glóriájátaz égi, és földi király. Szekszárd, 2020. november 20.
**********************
9. FANTÁZIA
REGÉNYSOROZAT
KISS ANIKÓ,
ÉS KISS ERIKA : AZ ELÁTKOZOTT HABÓ (11. fejezet.
1. rész)A Hegy
Alatti Tünde Út
Kora hajnal volt már, mikor Deremir egyenként felkeltette őket. Az orkril utoljára
Trant ébresztette fel, aki álmosan ült fel fekhelyén, és dörzsölni kezdte
fáradt szemeit. A szobában félhomály uralkodott, ami egy kissé lehangolta a
fiatal habót.
- Amint látom, nem sokkal lett
barátságosabb ez a hely, amíg aludtam – mondta Tran álmos bosszúsággal a
hangjában, ami mosolyt csalt Deremir arcára, bár ezt maszkja nem tette
láthatóvá.
- Reméld, hogy nem sokára szebb helyeket
fogsz látni – mondta Deremir, majd segített felállni a fiatal habónak. – Gyere.
A barátaid már mind reggeliznek.
Odamentek társaikhoz, akik üdvözölték
Trant, mikor leült hozzájuk, majd odaadták reggelijét, amit, a kis habo jóízűen
falatozni kezdett. Dwan felnézett reggelijéből, majd Sadokhoz fordult.
- Mit gondolsz? Mennyi idő alatt érünk oda
a Hegy Alatti Ösvényhez? – kérdezte Dwan.
Sadok megrágta az ételt, és aztán
válaszolt a törpnek.
- Nem tudnám megmondani – válaszolta
Sadok. – Valamikor Thrandor mesélt nekem a hegy alatt húzódó ösvényről, ami
Keletre vezetett át, de azt már nem említette, hogy mennyi idő alatt értek oda
és keltek át a tündék azon az ösvényen. Meg hát azóta sok minden változott. Ha
tudni akarod, mennyi napba telik, amíg oda érünk, kérdezd Deremirt.
- Már ha tudná – mondta Éhon. – Amint Tran
leült közénk, rögtön meglépett. Nyílván vadászni indult.
- Hm, nem lennék meglepve – mondta Krain.
– Amúgy se tud velünk együtt reggelizni, mivel egy falatot nem bírna
leerőltetni a torkán abból, amit eszünk. Majd ha visszatért, felteheted neki a kérdéseidet, Dwan.
![](./index_files/kiss.aniko.erika.jpg)
Kiss Anikió és Kiss Erika
Amint ezt kimondta, az ajtó hirtelen
kinyílt, mire mind hátra fordultak, és meglátták a belépő Deremirt, aki éppen
fekete vértől mocskos száját törölte meg, majd lenyalta kézfejéről azt.
Mindenki meglátta elővillanó éles fogait, amivel áldozatai torkát harapta át.
Tran megborzongott, Soma haragosan nézett az orkrilra, míg a többiek hűvösen
figyelték az egykori ember-harcost, aki nyíltan mutatta meg, mi is volt
valójában. Deremir elrejtette arcát fáslija mögé, majd élénk szemeit a társaság
tagjaira emelte.
- Azt hiszem, elment az étvágyam – mondta
Soma hidegen.
- Akkor nem eszed meg a részedet? –
kérdezte Dwan, mire a habó megrázta fejét, és odatolta a törp elé tányérját,
aki élvezettel vetette rá magát az ételre.
Tran is rosszul érezte magát, de azért
sikerült leerőltetnie magába annyi ételt, amennyivel csillapítani tudta az
éhségét, de a maradékot kénytelen volt Derennek adni. Deremir ügyet sem vetett
rájuk, pedig tudta, mit gondolhatnak róla, de ő egyáltalán nem érzett szégyent
emiatt. Az ilyen fajta érzés már réges-régen kiveszett belőle. Leült egy
karosszékbe, majd elégedetten kinyújtóztatta a lábát. Sadok, hogy oldja a
kialakult feszültséget, megszólította az orkrilt:
- Hány napja van innen a régi Hegy Alatti
Tünde Út?
- Négy nap, ha nem jön közbe semmi se –
válaszolta Deremir nyugodt hangon.
- Mentél már át rajta? – kérdezte Kahin.
- Néhány alkalomkor igen – felelte ismét
az orkril. – Mit gondolsz, miért javasoltam, hogy azon az úton keresztül
jussunk ki a Fekete-erdőből? Jól ismerem azt az útvonalat. Nem javasoltam volna
a rajtavaló átkelést, ha nem mentem volna át rajta egy párszor.
- Na és az óriásemberek? – kérdezte
Erethon. – Velük találkoztál már?
- Persze. Összetévesztettek egy
szerencsétlenül járt vándorral, aki eltévedt a hegyek alatt húzódó
labirintusban. Meg is bánták ezt a tévedésüket. Azóta egyikük se mert a
közelembe jutni.
- Ez egyértelmű – mondta Deren. – Ezek
szerint könnyedén észre vehetnek bennünket?
- Lehet. Mint már mondtam korábban is,
nagyon jó a szaglásuk.
- Amit könnyen ki lehet küszöbölni, ha van
nálad olyan füstbomba, ami tompítja a szaglásukat - válaszolta Erethon.
- De a hallásukat nem tudja elvenni – felelte
Deremir. – Márpedig a hallásuk is kitűnő, és nemcsak a szaglásuk.
- Egyre jobb hírekkel szolgálsz – dőlt
hátra székében Erethon, miközben lehunyta szemeit. – Akkor ezek szerint nem sok
esélyünk van arra, hogy ne vegyenek észre bennünket az óriásemberek.
- Nem igazán. De még mindig velük állok ki
szívesebben, mint a Fekete-erdő többi lakójával.
Erre a többiek nem feleltek semmit se.
Komoran pillantottak maguk elé, miközben némán hallgattak. Annyira el voltak
foglalva avval, hogyan tudnának biztonságosan kijutni ebből az erdőből, hogy a
többi itt lakó gonosz teremtményről teljesen megfeledkeztek. Márpedig, amíg itt
tartózkodnak, addig nem érezhetik magukat biztonságban. Deremirt sikerült maguk
mellé állítaniuk, most a túlélésre kell törekedniük. Túlélni egy olyan helynek
a veszedelmeit, ami az életüket akarta megkaparintani.
- Teljesen felesleges erről vitatkoznunk –
szólalt meg Mellon. – Már eldöntöttük, hogy azon az úton megyünk tovább. Több
kétséges szó ne essen köztünk. Elérkezett az ideje annak, hogy folytassuk az
utunkat a Világ Ellenségével szemben.
Mindenki egyetértően bólintott, majd rövid
készülődés után a társaság valamennyi tagja folytatta küldetésének utazását.
Legutoljára Deremir volt az, aki kilépett otthonából, de amint hátat fordított
neki és elindult a többiekkel, nem nézett vissza rá többet. Mintha semmit sem
jelentett volna neki otthona; ez csupán az a hely volt, ahol meghúzta magát,
egyetlen érzelem sem kötötte ehhez a házhoz. Így nem érzett komorságot, amiért
el kellett hagynia otthonát.
Most Deremir volt az, aki vezette
őket, mivel ő volt az egyetlen, aki ismerte a régi Hegy Alatti Tünde Úthoz
vezető utat. Határozott léptekkel haladt előttük, figyelve a környéket
veszélyforrást szimatolva. Ha valami megrezdült a bokorban, rögtön felé dobta
rövid élű kardját, de komolyabb ellenfél nem rejtőzött a bokorban, ami veszélyt
jelentett volna a társaság tagjaira nézve.
Tovább haladtak az erdő kietlen, nyomasztó
és élettelen vidékén. Mérföldek megtétele után egy sziklás, szakadékos részhez
értek, ami a túloldalt vágta el. Deremir azonban nem sokat törődött ezzel a
számára apró kellemetlenséggel. Ismerte az átvezető utat. Egy régen épített
kőhídhoz vezette a társaság tagjait, amit a Régi Korok tündéi készítettek,
mikor még szépség és élet honolt ebben az erdőben. Régi szépsége megkopott:
egybe olvadt az erdő csúf sötétségével, mely úgy telepedett rá, mint a
legsötétebb lepel a haldokló fényre. Kahin némán állt a híd előtt, mely magában
őrizte az egykor itt élt tündék fájdalmát. Noha ő maga már régen nem élt tündék
között, így is átérezte egykor élt rokonainak szenvedését. Talán ez az egyetlen
híd volt, ami még őrizte egykori emléküket; minden más elpusztult, mely egykor
hozzájuk tartozott. Krain csöndben figyelte unokaöccse arcát. Sejtette, mire
gondolhat ebben a pillanatban, de nem szólt érte semmit sem. Megértette, hogy
egy része még mindig hozzátartozik a tündék világához, még ha ezt igyekezett
magában elfojtani vagy nem kimutatni.
Deremir volt, aki először lépett a hídra,
mely egy kissé megreccsent, de az orkril határozott léptekkel haladt át rajta.
Utána Sadok következett, majd Mellon, Erethon, Krain, Soma, Éhon, Kahin, Dwan,
Deren és legvégül Tran ment át a hídon. A kis habo végig barátaira koncentrált,
amíg át nem ért. A habókok alapvetően féltek a magasban, és ez Tranra különösen
érvényes volt, főleg olyan esetben, amikor egy végtelen mélységű szakadék
húzódott meg alatta; de barátai miatt képes volt leküzdeni félelmét, és végül sikeresen
átért a túloldalra. Sziklás vidéken kapaszkodtak fel tovább. Némelyiket meg is
kellett mászniuk, ami roppant kimerítő volt Soma és Tran számára, de azért
tartották a lépést társaikkal.
Deremirrel való közös utazásuk napja így
telt el: kimerítően és csöndesen. Tábort vertek a sziklák között, ahol hideg,
északi szél fújt. Takaróikba burkolództak, majd nyugovóra tértek; őrködni pedig
Tran őrködött először, Derennel együtt. A kis habo a tűzhöz ült, hogy melegen
tartsa magát, míg Deren az erdő neszeire figyelt. A percek lassan teltek a
fiatal habo számára, aki időnként felnézett Derenre, ki néha megszorította
fegyvere markolatát, valahányszor gyanús hangot hallott a közelben. Tran
álmosan nézett maga elé; úgy tűnt, nagyon unta az őrködés minden percét.
Hirtelen éles kiáltás zavarta meg az erdő csöndjét, amitől Tran azonnal
megdermedt és felkapta fejét.
Deren egyből felemelte fegyverét, és abba
az irányba nézett, ahonnan a hang jött. Mellette azonnal ott termett Deremir,
aki szintén elővette kardjait, de a többiek sem maradtak tétlenek: ők is
felébredtek a kiáltásra, és most ott álltak egymás mellett, kezükben kivont
fegyvereikkel. Orrukat valami undorító bűz csapta meg, amiben keveredett a
rothadás és az elmúlás szaga, és talán még valami más is, mely nem
származhatott egyetlen olyan lénytől se, melyet ismertek.
Valami mozgott a fák közt. Deren és
Deremir látta, hogy az a valami gyorsan mozog és kidönt minden fát, amihez
hozzáért. Deremir rögtön felismerte, hogy mi közeledett feléjük.
- Egy árnyfarkas! – mondta az orkril
társainak. – Vigyázzatok vele! Ne engedjétek, hogy hozzátok érjen!
Az árnyfarkas kirontott a fák közül,
melyek csikorogva dőltek ki a helyükről. Az árnyfarkas egy hatalmas farkas
volt, mely árnyból állt össze; szemei izzó vörös fénygömbök voltak. Éles fogai
közül orrfacsaró nyál folyt ki, mi a földre csöpögött és azonnal rothasztani
kezdte azt, amihez csak hozzáért, és olyan bűzt árasztott, amitől néhányan
rosszul lettek.
Erethon és Deren nem sokáig haboztak:
azonnal támadásba lendültek, és velük együtt a többiek is. Sadok odaugrott az
árnyfarkashoz, majd megsebezte a lábát, és a sebből bűzös vér folyt ki. Éhon
egyből az árnyfarkas felé kezdte el dobni késeit, míg Dwan a fejszéivel
támadott ellenfelükre. Krain és Deremir is azonnal nekirontottak az
árnyfarkasnak, ki gyűlölködve nézett rájuk. Bár sikerült megsebezniük, ezek a
sebek nem sok gondot jelentettek az árnyfarkasnak, aki a társaság
legvédtelenebb tagjaira támadt: Somára és Tranra. Somának épphogy csak sikerült
elrántania unokatestvérét a szörnyű árnyfarkas fogai elől, majd megpörgette
kardját, és lesújtott a szörny mancsára. Az árnyfarkas vicsorogva nézett le az
apró habóra; feldühítette merészsége és bátorsága. Neki akart rontani Somának, de
Kahin még időben kilőtte nyilát az árnyfarkas felé, és az, az egyik vörös
szemébe fúródott. Az árnyfarkas felüvöltött fájdalmában, ami úgy járta át
testét, mint valami gyilkos méreg. Egészen feltüzelte ez az érzés.
Kitátotta száját, miből előpárolgott
ködszerű lehelete, mi azonnal elkezdte elsorvasztani a fákat, bokrokat és más
növényeket. Valamennyien tudták, hogy ez mekkora veszélyt jelentett rájuk
nézve. Mellon a farkas elé állt, majd egy tükörkép varázslattal (ami egyébként
egy védő mágia volt) sikerült visszavernie az árnyfarkas támadását. Az
árnyfarkas egyetlen szökkenéssel kitért saját támadása elől, majd éles
karmaival készült lecsapni a társaság tagjaira.
Sadok és barátai kikerülték az árnyfarkas
karmainak csapását, majd sikerült újból megsebezniük. A harc kezdett kimerítő
lenni a bajtársak számára. Tudták, ezt a harcot nem folytathatják a
végtelenségig. Ki kell találniuk valamit, vagy mind itt halnak meg.
- Erethon! – mondta Sadok. – Mennyi
méregbombád van?
A bérgyilkos a habo mellé állt.
- Nem elég – válaszolta Erethon. – Csak
három maradt belőle. Az pedig nem elég egy ilyen döggel szemben, mivel maga is
méreggel támad. Ezért képes semlegesíteni az általam készített mérgeket. Csak
olyan méreggel lehet elpusztítani egy árnyfarkast, amit a gonosz erők képesek
előállítani.
- Tehát a mérgünk nem hatásos vele szemben
– állapította meg Sadok. – De mi a helyzet a fénnyel? Hiszen javarészt
árnyékból áll. Mi van, ha fénnyel is képesek vagyunk elpusztítani?
- A fénnyel vagy a lángokkal. Más megoldás
nem létezik.
- Szóval lángok kellenek? – kérdezte
Kahin, miközben megpörgette Fehér Holdat. – Mutatok neki olyan lángot, amit még
ő se látott.
Előrelépett, mit néhány társa döbbenten
nézett; végül rájöttek arra, hogy mire készül. Az árnyfarkas kivillantotta
fogait, ahogy a félvér hercegre nézett, aki higgadtan állt és várta, hogy a
farkas támadjon először. Az árnyfarkast nem kellett bíztatni ahhoz, hogy
támadásba lendüljön. Kivicsorította fogait, majd megfeszítette minden izmát,
ahogy felkészítette magát az ugrásra; végül rávetette magát Kahinra.
Minden a másodperc törtrésze alatt zajlott
le. Először úgy tűnt, mintha Kahin semmit se csinált volna; csak nézett
továbbra is az árnyfarkasra, aki egy ideig mozdulatlanul állt, míg végül
szemeiben kihunyt a vörös izzás. Mindannyian látták Kahin kezében, ahogy Fehér
Hold úgy izzott, mintha fehér lángok vették volna körbe: és valóban ez történt.
Újból megidézte a Tűz Kardját, hogy végezni tudjon az árnyfarkassal, aki holtan
esett össze. A Tűz Kardja pár másodpercig még ott izzott Kahin kezében, aki
végül megszüntette a kard hatalmát, és a fehér penge ismét hétköznapi
formájában ragyogott a kezében.
- A mindenit! – lépett hozzá közelebb
Erethon. – Ez aztán a kiváló gyorsaság. Szinte alig bírtam szemmel követni,
amit csináltál.
- Én egyáltalán nem láttam semmit se! –
mondta Tran. – Szinte olyan volt, mintha nem is csináltál volna semmit.
- Én csupán tizenhárom vágást láttam – felelte
Sadok. – De biztos vagyok benne, hogy ennél több is volt. Hányszor vágtad meg,
Kahin?
- Tízen hatszor – válaszolta Kahin,
miközben helyére csúsztatta kardját. – Éles a szemed, Sadok, amiért sikerült
látnod kardom tizenhárom csapását.
- Mindig is mondtam, hogy Sadokban több
van, mint ami egy átlagos habóban van meg – mondta Mellon, és büszkén nézett
apró barátjára.
Csak Krain nem volt annyira elragadtatva
attól, amit Kahin csinált. Jól tudta, hogy ez a képesség mennyire veszélyes
volt a fiúra nézve, aki még nem rendelkezett akkora hatalommal, mint Thrandor.
- Ez roppant veszélyes volt, Kahin – ment
közelebb unokaöccséhez Krain. – Alig egy napja, hogy először használnod kellett
ezt a képességet, ami rengeteg erődet emészti fel. Ennyi idő alatt nem
nyerhetted vissza a teljes erődet, hogy használni tud.
- Ne aggódj – válaszolta Kahin. – Eleget
képeztem magamat, hogy ezúttal többször is használni tudjam a Tűz Kardját.
Korábban csak kétszer tudtam megidézni; most azonban már öt alkalommal tudom,
előhívni a Tűz Kardját anélkül, hogy bármi bajom lenne tőle. Vagyis: még
háromszor tudom használni, mielőtt végleg kimerülnék.
- Azért spórolj az erőddel – mondta Éhon.
– És ne pocsékold el ezt a három előhívást. A Tűz Kardját csakis végszükség
esetén használd.
- Miért? Ez nem az volt?
- Csak aggódnak érted – mondta Sadok. – A
Tűz Kardja nem az a fajta képesség, amit könnyedén lehet használni. Az is kész
csoda, hogy képes vagy már ilyen fiatalon is használni, ráadásul öt alkalommal.
- Tudom, hogy van még mit tanulnom –
értett egyet Kahin. – Még mindig nem vagyok azonos szinten Thrandorral.
- Ha lehetne, inkább ne emlegesd fel ezt a
nevet – mondta Krain hidegen. – És ne is merd összehasonlítani magadat azzal az
árulóval.
Deremir mind eközben nem szólt egy szót
sem. Egy kissé meglepte, amikor látta, hogy Kahin a Tűz Kardját idézte meg,
amire csak a legnagyobb varázserővel bíró tündék voltak képesek. Hát az még,
hogy meglepte, amikor rájött, hogy a fiú Thrandor király rokona volt. Most már
értette, miért volt számára ismerősek azok a vonások, amiket rajta látott,
hiszen maga is jól ismerte Thrandort.
- Nahát, te Thrandor király rokonságába
tartozol? – kérdezte Deremir, mire minden szem rászegeződött. – Hát akkor nem
csodálom, hogy képes voltál használni a Tűz Kardját.
- Köszönjük az észrevételt. Nem kell rá
emlékeztetni – felelte Krain hűvösen, de az orkril nem bántódott meg tőle; jól
tudta, Krainnak miért fájópontja Thrandor felemlegetése.
Igaz, azt korábban nem sejtette, hogy
Kahin melyik tündével állhat rokonságban; de arra végképp nem számított, hogy
Világfölde leghatalmasabb tündéjének volt a rokona. Hát nem csodálkozott azon,
hogy Kahint kitaszították maguk közül a tündék. Thrandor igazságos uralkodó
volt, de csak akkor, ha népéről vagy Világfölde sorsáról volt szó. Mindig is
büszke volt származására; épp ezért igen nehéz lehetett elviselnie azt a
tudatot, hogy vérvonala keveredett Drain népének vérvonalával. Ez igen
szégyenletes lehetett számára; ezért árulhatta el Kahint, mint ahogyan azt
Krain mondta. Hiszen mi másért nevezte volna árulónak, ha nem így lett volna?
Szegény fiú, ilyen rokonokkal szemben nem
csoda, ha tagadni próbálta tünde mivoltát; vagy legalábbis igyekezett nem
foglalkozni azzal, hogy mi volt valójában; de Deremir tudta, hogy szíve mélyén
valóban gyűlölte származását, mint ahogyan ő orkril mivoltát. Épp ezért meg
tudta érteni Kahin szenvedését és Krain megvetését a tündékkel szemben.
- Igazad van – szólalt meg Deremir. – Nem
túl becsületes olyasmiről kérdeznem, ami nem rám tartozik. Rokonod félvérsége
csakis rád és népedre tartozik. Bocsásd meg kíváncsiságomat.
Krain egy bólintással elfogadta az orkril
bocsánat kérését, majd a csapat rövid készülődés után útnak indult. Mint
mindig, most is Deremir haladt elől. Kelet felé vezette a társaságot, akik
mindez idő alatt egy szót se szóltak egymáshoz; vagy ha mégis, akkor csak
egy-két rövid mondatot mondtak egymásnak. Szemükkel végig a környéket
pásztázták. Néha belebotlottak néhány alacsonyabb rendű szörnybe, akik Deremir
láttán gyáván megfutamodtak, és így elkerülték a harcot az orkrillal szemben,
aki hideg megvetéssel kímélte meg az életüket. Nem pazarolta az erejét ilyen
alantas jószágokra.
Felkapaszkodtak egy meredek ösvényen, ami
alatt egy tátongó szakadék húzódott meg, majd tovább haladtak kitűzött céljuk
felé. Soma fáradtan nézett le lábaira, ahogy vonszolta magát. Ez volt
Deremirrel közös útjuk második napja, és már alig várta, hogy véget érjen ez az
út. Elege volt az erdő gonosz sötétségéből és veszedelmes lakóiból, akik miatt
állandóan ébernek kellett lenniük, mert nem tudhatták, mikor akarnak rájuk
támadni, és emiatt még pihenni se tudtak. Ez a hely teljesen kimerítette mind
lelkileg, mind testileg, és nem értette, honnan van még ereje ahhoz, hogy
talpon legyen, és hogy tartsa a lépést a többiekkel, akik nem lehettek sokkalta
jobb állapotban, mint ő. De Soma nem panaszkodott, így folytatta ezt a
végtelennek tűnő utazást, melynek végét nem pillanthatta meg – legalábbis ő így
érezte.
A harmadik nap is eseménytelenül telt el a
csapat számára. Ellenséges haderővel nem találták szembe magukat, sem pedig még
nagyobb erővel rendelkező szörnyekkel, akik legalább olyan veszélyesek voltak,
mint Deremir vagy a Köd Király. Hogy az ellenséges szörnyek miért nem támadtak
rájuk azóta, amióta harcoltak azzal az árnyfarkassal, nem tudták volna
megmondani. Talán Deremir miatt, aki az erdő egyik legöregebb és
legveszélyesebb lakója volt. De az is lehet, hogy az ő erejük miatt nem merték
megközelíteni őket. Már így is három olyan lényt sikerült legyőzniük, kik a
Fekete-erdő legveszedelmesebb tagjai voltak.
Talán rájöttek arra, hogy nincs értelme
kiállni ellenük. Vagy csak képzelték volna ezt? Valójában az ellenségeik nem
tettek le arról, hogy elpusztítsák őket, és csak a legmegfelelőbb pillanatra
vártak? Akármi is volt az igazság, addig éberen kell figyelniük, amíg ki nem
jutnak ebből az erdőből. Ébernek kell lenniük, amíg át nem vészelik ezt az
utat.
Éjszakára egy elhagyatott barlangban
húzták meg magukat, ahol Deremir sokszor járt már, mikor a Hegy Alatti Tünde
Utat használta. Itt biztonságosan vészelték át az éjszakát, és remélték, ez
volt az utolsó éjszaka, amit a Fekete-erdőben kellett eltölteniük. Újabb
fénytelen hajnal köszöntött rájuk, mikor reggel felébredtek. Kimerült arcukon
lehetett látni, hogy mennyire vágytak a Nap csodálatos fényére és a világ
álomszép szépségére. Úgy érezték, egy örökkévalóság telt el azóta, hogy
betették a lábukat ebbe az erdőbe. Már azt se tudták, milyen napot élnek most.
Csak haladtak tovább, azzal a reménnyel, hogy még viszont látják a Nap fényét.
Deremir egyre csak vezette őket. Léptei
szaporák és határozottak voltak. A levegő illata ismerős volt számára, amitől
lúdbőrzött a karja. Tudta, hogy közel járnak a Hegy Alatti Tünde Úthoz. Még
néhány mérföld és ott vannak. Délre mindenképpen odaérnek. Remélte, hogy az az
Út semmit sem változott, amióta utoljára járt ott. Nem szerette volna veszélybe
sodorni azokat, akik maguk közé fogadták őt; főleg Sadokot szerette volna
biztonságban tudni.
Fáradhatatlanul haladtak tovább. Követték
Deremirt, és közben nem kérdeztek semmit se. Egyszer csak látták, hogy Deremir
megáll, mire mindannyian megtorpantak. Deremir jelezte a többieknek, hogy
várjanak, majd elindult előre. Társai mind hallották, ahogy szaglászik a
levegőben, miközben közelebb lépett valamihez, amit eddig a sötétség miatt nem
láthattak. Mellon felélesztette botjában a fényt, és megvilágította azt a
valamit, mi előttük húzódott meg: az Ezüst-hegység lába volt az, amit maguk
előtt láttak.
Azt a részét, mely a Fekete-erdő keleti
részét súrolta. A törpök szíve megdobbant a hegy ismerős formái láttán, mely
bár a Fekete-erdő része volt, de mégiscsak ez a hegység adott szintén nekik is
otthont. Látták, ahogy Deremir szorosan a hegy lábához simul, és elmélyülten
keresett valamit. Fülét a hegy oldalának tapasztotta, miközben falát
kopogtatta.
- Vajon most mit csinál? – kérdezte Tran
Dwantól.
- Ki tudja? – vonta meg a vállát a törp. –
Talán a bejáratot keresi. Tényleg! Kik is készítették ezt az utat a tündék
számára? Hiszen ők nem is értenek a kövekhez.
- Igazad van, nem értenek hozzá – mondta
Krain társának, aki ránézett. – Ezt az utat a törpök készítették az itt élő
tündék kérésére. Akkoriban Sran hatalma még nem fertőzte meg ezt az egykor
szépséges erdőt. A tündék és a törpök között békés szövetség volt meg.
Segítették egymást abban, amiben csak tudták. Az egykor itt élt tünde-királynő,
Elwin kérte Draint, hogy építsék meg a törpök a Hegy Alatt Átvezető Utat. Drain
pedig legkiválóbb törpjeit bízta meg arra, hogy építsék meg ezt egykor csodás
szépséggel rendelkező Hegy Alatti Utat.
- Akkor borzasztó sokat dolgozhattak rajta
– mondta Tran ámulva a törpök ügyességén.
- Valóban, de a törpök értenek a kövek
megmunkáláshoz – felelte Krain. – Magad is láthattad, milyen kiválóan értünk az
építészethez, mikor Ezüstvárosban voltál. Ez az Út is híres volt szépségéről.
- Még most is az – szólt közbe Deremir,
mikor végre megtalálta azt, amit keresett, és visszatért társaihoz. – Még ha
oly sötét hellyé is változott, mit sem veszített egykori csodás szépségéből.
Csak látszik rajta, hogy már évezredek óta nem használta senki se.
Krain nem válaszolt. Arca nem fejezett ki
semmit se, de szemein lehetett látni, mennyire felzaklatta az, hogy ismét
azokról kellett beszélnie, akik elárulták őt. Eszébe jutottak azok a régi
történetek, amik arról meséltek, hogy a tündék és a törpök milyen igaz hű
barátságban voltak egymással hosszú évezredeken keresztül, ami csak tovább
növelte az irántuk érzett haragját, mert amit ellene és családja ellen követtek
el, olyan árulás volt, ami örökre beszennyezte ezt az egykori szövetséget.
Thrandor nemcsak a törpöket, hanem Elwint is elárulta avval, mikor Kahinra
támadt, hogy elvegye az életét, ami akkora bűn volt, amit egyetlen törp sem
tudott megbocsátani neki; mert evvel a tettével bemocskolta annak a nőnek az emlékét,
aki hű barátja volt Drainnak és népének.
- Szóval, megtaláltad a bejáratot? –
kérdezte Krain, mikor ismét meg tudott szólalni.
- Igen – adta meg az egyszerű választ az
orkril, mire mindannyian elkomorodtak.
- És az óriásemberek? – kérdezte Sadok
hidegen. – Láttál egyet is közülük?
- Még nem, de éreztem a szagukat. Biztos,
hogy a közelben vannak.
- Ez nem valami megnyugtató – felelte
Mellon rosszallóan. – De muszáj lesz áthaladnunk az ösvényen. Más lehetőségünk
nincsen.
- Még mindig jobb a hegy alatt átkelni,
mint végig sétálni a Fekete-erdőn keresztül – mondta Éhon. – Az óriásemberektől
kevésbé félek, mint azoktól a lényektől, amik itt lapulnak a sötétségben. Az
egész erdő bűzlik attól a vérszomjtól, amit ezek az ocsmány dögök árasztanak
magukból.
- Egyet értek – felelte Kahin. – Csak idő
kérdése, hogy mikor fognak újból ránk támadni, úgyhogy jobb lesz, ha minél
hamarabb bemegyünk a hegybe.
- A méreggel, hogy állunk? – nézett
Erethonra Sadok. – Elég lesz az, amíg átérünk?
- Sajnos nem – felelte a bérgyilkos
komoran. – Már nagyon kevés van nálam, amit be kell osztanom, így kénytelenek
vagyunk méreg nélkül harcolni. Időbe telik, amíg újat készítek azokból a
növényekből, amiket itt gyűjtöttem.
- Ne mentegetőzz – mondta Sadok. – E
nélkül is kiváló harcos vagy. Majd készítesz más mérget is, ha végre
biztonságos helyre érünk.
- Indulhatunk? – kérdezte Deremir
Sadoktól, ki felnézett az orkrilra, majd egy bólintással jelezte, hogy részéről
indulhatnak.
Deremir nem habozott, rögtön belépett a
hegy belsejébe, társai pedig követték őt. Miután mindannyian bementek az
átjárón, a társaság tagjait az Ezüst-hegység belseje fogadta, mely nem volt
olyan fenyegető, mint a Fekete-erdő hideg és veszedelmes sötétsége; de ez a
sötétség legalább kevésbé zavarta őket, leginkább az óriásemberektől tartottak,
akik itt lapultak valahol a sötétben. Mellon Deremir mellé állt, majd megidézte
botjának fényét, hogy így biztosítsa társai számára a látási viszonyokat.
Feltárult hát előttük a régi Hegy Alatti Tünde Út, melyet Világfölde többi
Szabad Népe régóta nem lépett át.
Látták, hogy az Út valóban a hegy
belsejéből lett kifaragva. Ilyen nagymértékű munkára csak a törpök voltak
képesek; jól látszott rajta, hogy gondos és precíz kezek alakították olyanná,
hogy járható legyen. Igaza volt Deremirnek: valóban magában hordozta régi
szépségét, noha régóta nem volt már az a biztonságos Út, mely egykor volt.
Fenyegető és veszedelmes volt, ami magában hordozta azoknak a lényeknek a
gonoszságát, akik most itt éltek.
Óvatosan kellett átkelniük rajta, ha nem
akarták, hogy az óriásemberek észre vegyék őket. Deremir és Mellon együtt
indultak el, mögöttük pedig a többiek haladtak. Halkan lépkedtek az úton,
igyekezve mindenféle zaj nélkül tovább haladni, közben alaposan figyeltek
mindenre, ami gyanús volt. Noha akkora veszélyt nem éreztek, mint a
Fekete-erdőben, de azért még így se érezték magukat biztonságban.
Soma egy pillanatra megbotlott egy
kimélyedésben, és már majdnem sikerült orra esnie, ha Deren időben el nem kapja
a grabancát, és vissza nem rántja egyensúlyába. Soma halkan köszöntet rebegett
a fejvadásznak, majd tovább követte Sadokot. Az út hol lejtett, hol pedig
emelkedett. Hol könnyű volt menni rajta, hol pedig nehézkesen lehetett haladni
rajta tovább. Hogy mennyi idő telt el azóta, hogy beléptek a hegy belsejébe,
nem tudták volna megmondani. Itt valahogy az idő teljesen egybefolyt; olyan
volt, mintha nem is lett volna.
Régi kőoszlopok és szobrok sokasága
mellett haladtak el, melyek nagysága és szépsége lenyűgözte a társaság
valamennyi tagját. Nem gondolták volna, hogy Drain népe ilyen lenyűgöző munkát
végzett a tündék számára. Igazán szomorú volt, hogy ez a csodálatos hely, mely
egykor olyan szépséges volt, a Gonosz martalékává vált.
Hamarosan egy olyan részhez értek, ami
kígyózva lejtett lefelé, ami miatt kénytelenek voltak libasorban haladni.
Legelöl Mellon ment, hogy megvilágítsa az utat a többieknek, a sor végét pedig
Deremir zárta, hogy ha úgy adódik, akkor még idejében meg tudja védeni a
társait. Ahogy Tran és Soma ki tudta venni, egy hatalmas szakadék fölé épült ez
a kígyózó ösvény, mely enyhe rémülettel töltötte el a két kis habo szívét.
Belegondolni is szörnyű volt számukra, mi lenne, ha egyikük beleesne ebbe a
hatalmas mélységbe, amiről nem lehetett tudni, milyen mély lehetett.
Soma meg is állt egy pillanatra, ahogy az
ijedtség egyre csak átjárta a testét, mikor egyszer csak egy erős kéz fogta meg
a vállát, és gyengéden mégis határozottan vezetni kezdte őt, hogy mozgásra
bírja. A kis habo döbbenten nézett hátra, majd tekintete összeakadt Krain
nyugodtan csillogó kék szemeivel, ki továbbra is maga előtt vezette az apró
habót.
Néhány óra lefelé tartó mászkálás után a
társaság elérte az ösvény alját, ami egy kör alakú helységbe vezetett, aminek a
falába három átjárót véstek. Sadok kérdőn nézett Deremirre, hogy melyik átjárót
válasszák, de az orkril nem felelt semmit, csupán hidegen méregette a három
átjárót, mint aki azon gondolkodik, melyik utat válassza is valójában. Valahogy
rossz érzése volt. Sadok látta az orkril tekintetében a gyanakvást.
- Mi a baj? – kérdezte Sadok nyugtalanul,
mikor Deremir továbbra sem volt hajlandó elindulni.
- Nem tetszik nekem valami – felelte az
orkril feszülten. – Mintha hangokat hallottam volna.
- Csak nem az óriásemberek?
- Minden valószínűséggel igen, de nem
vagyok ebben biztos.
- Hogy-hogy nem vagy ebben biztos? –
kérdezte Dwan dühösen. – Hát nem azt mondtad, hogy azokon kívül más nem él ezen
a helyen?
- Eddig úgy tudtam, hogy igen, de már nem
vagyok biztos ebben.
- Mi az, hogy nem vagy biztos benne? Hát
nem azt mondtad, hogy jól ismered ezt a helyet, és hogy jártál már itt?
- Az lehet, de van annak már kétszáz éve
is, hogy én utoljára itt jártam. Ki tudja, hogy azóta milyen lények költöztek
ide az óriásembereken kívül.
Dwan a társaira nézett, ők meg vissza rá.
Nemigen tetszett nekik, amit Deremir mondott. Nem számítottak arra, hogy az
óriásembereken kívül találkozni fognak másokkal is. Olyanokkal, amiket még
Deremir sem tudott beazonosítani.
- Szerinted mik lehetnek? – kérdezte Éhon
az orkriltól, ki ráemelte aranysárga szemeit.
- Nem tudom. Nem ismerem föl az
energiájukat.
- Na és a szaguk? Arról sem tudod
felismerni őket?
- Az az igazság, hogy nagyon gyengén érzem
őket, de az biztos, hogy ehhez hasonlót még soha sem éreztem.
- Meg tudod állapítani, hogy milyen messze
lehetnek? – kérdezte Erethon.
- Sajnos nem. Ahhoz ők túl messze vannak.
- Azért mindenesetre legyünk óvatosak –
felelte Deren. – Nem tudhatjuk, hogy milyen lények lehetnek ezek, és ha már
Deremir sem tudja felismerni őket, akkor az azt jelenti, hogy még az
óriásembereknél is sokkal veszélyesebbek.
A társaság valamennyi tagja egyetértett a
fejvadásszal; bár most azt kellett eldönteniük, hogy melyik elágazást
válasszák. Remélhetőleg a helyes út nem fog magában hordozni semmilyen veszélyt
se. Deremir nem szólt egy szót se. Még mindig azt próbálta behatárolni, hogy
melyik irányban halad az ellenség, és emiatt nem indult el. Társai mind feszült
várakozással figyelték őt. Végül az orkril megszólalt:
- Azt hiszem, jobb lesz, ha nem indulunk
el azonnal, hanem maradunk, ahol vagyunk.
- Miért? – kérdezte Tran. – Ha maradunk,
azzal nem kockáztatjuk azt, hogy észrevesznek minket?
- Ne aggodalmaskodj! – mondta Deremir
türelmetlenül. – Jó okkal kérem tőletek azt, hogy maradjunk. Mindhárom
útvonalon érzem a szagukat azoknak a lényeknek. Ha most elindulnánk a helyes
irányba, kellemetlen meglepetés várna ránk. Jobb, ha maradunk, és majd holnap
folytatjuk tovább az utunkat. Amúgy is ránk fér a pihenés.
- Jól van – egyezett bele Sadok Deremir
javaslatába. – Megbízom a döntésedben. Ha azt mondod, veszélynek tennénk ki
magunkat, ha tovább mennénk, akkor kénytelen vagyok bízni a döntésedben.
- Ahogy mondod – válaszolta Deremir. –
Kénytelen vagy.
A társaság tagjai tábort vertek a
helységben, ahogy Deremir tanácsolta. Röviden megvacsoráztak, kivéve Deremirt,
aki nemigen akarta megenni azt, amit a társai ettek, mivel régen nem ette más
lények ételeit. Különben is, elegendő kobold-vért vett magához, hogy kibírja
éhezés nélkül. Végül lefeküdtek aludni, elsőnek pedig Erethon őrködött. Amíg a
többiek aludtak, addig a bérgyilkos elfoglalta magát avval, hogy igyekezett
mérget készíteni azokból a növényekből, amiket még a Fekete-erdőben szerzett.
Az idő eseménytelenül telt a bérgyilkos
számára. Semmi sem mozdult; nem érzékelte, hogy bármi veszély is tartózkodott
volna a közelükben. Erethont Deren váltotta le az őrködésben. A fiatal
fejvadász szembeállt a három átjáróval szemben, és azok sötéten tátongó belsejét
kezdte el figyelni, hátha előmerészkedik valami belőlük; de azok csak sötéten
meredtek vissza a fejvadászra, mint valami gonosz szemek, amik magukban
hordozták a csöndben lapuló ellenséget, ami ezúttal nem csapott le Sadokra és
barátaira.
Másnap a társaság tagjai kipihenten
ébredtek fel. Nem húzták sokáig az időt készülődéssel; összepakolták holmijukat
és takaróikat, majd készen álltak, hogy folytassák útjukat. Várakozóan néztek
Deremirre, aki rövid habozás után a bal oldali átjáróhoz lépett, majd belépett
oda. Alaposan körbe szimatolt odabent; figyelt és fülelt, de semmi ártalmasat
nem érzett az átjáróban. Bármi is tartózkodott korábban odabent, már eltűnt,
így biztonságban folytathatták ő és társai utazásukat.
Visszasietett a többiekhez, és intett
nekik, hogy nyugodtan jöhetnek. Sadok lépett be először az átjáróba, barátai
libasorban jöttek utána. Az átjáró folyosója eléggé szűkös volt, de azért
kényelmesen tudtak benne közlekedni. A levegő metszően fagyos volt, amitől
mindannyian megborzongtak. Falai szépen munkáltak és simák voltak. Padlózata
kissé lefelé lejtett, ami meg sem lepte a társaság tagjait.
Kábé egy órás gyaloglás után egy hatalmas
és tágas csarnokba értek, melynek kőből faragott oszlopai egészen a magas
mennyezetig értek. Az oszlopokon ismerős törp-rúnák voltak belevésve, jelezve,
hogy kik készítették valójában őket. Soma és Tran ámulva néztek a végtelenségbe
nyúló oszlopok soraira. Amióta betették a lábukat erre a sötét helyre, ez volt
az egyetlen szép dolog, amit eddig láttak. Egyből eszükbe jutott Ezüstváros
ragyogó szépsége és ott tartózkodásuk emléke. Szinte úgy érezték, évek teltek
el, amióta ott jártak. Bárcsak kijutnának innen végre, hogy aztán elfelejtsék a
sötétséget, mely azóta kísérte őket, amióta betették a lábukat a Fekete-erdőbe.
Már nagyon vágytak a napfényre, mely az otthonukra emlékeztette őket, melyet
semmilyen sötétség nem fertőzhet meg.
Mélyet sóhajtottak, majd folytatták
útjukat. Egyszer csak Tran érezte, valamiben megbotlik, és halkan felsikoltott,
ahogy elesett. A többiek hátrafordultak, amint meghallották ezt. Soma rögtön
Tran mellett termett, hogy felsegítse.
- Jól vagy? – kérdezte Soma, miközben
talpra állította unokatestvérét.
- Azt hiszem, igen – felelte Tran végignézte
magán, majd lenézett, hogy megnézze, miben is bukott el.
A halvány fényben – melyet Mellon botja
biztosított – egy alakot pillantott meg. Ahogy a fiatal habo jobban megnézte
magának, rá kellett jönnie, hogy az, amit látott, halmokba állított csontok
voltak, melyek között akadt emberi, árnyszörny, kobold vagy esetleg
lidércharcos csontjai is. Azok egyikében bukott el Tran, aki ahogy nézte
kimeredő szemekkel az előtte lévő csontokat, szája széle megvonaglott az
iszonyattól; főleg azért is, mert jól látszódott ezeken a csontokon, hogy mi
módon végeztek ezekkel az egykor élt lényekkel. Iszonytató látvány volt ez Tran
számára, aki utazása során már sok kegyetlenséget tapasztalt, de ez volt
számára az egyik legszörnyűbb látvány, amit eddig valaha is látott.
Ahogy nyílt a szája, hogy elkiáltsa magát,
Soma rémülten tapasztotta be azt tenyerével, nehogy Tran a kiáltásával felhívja
a figyelmet magukra, mert így biztosan rájuk találnának az emberóriások; nem
volt arra szüksége, hogy ez be is következzen.
- Maradj nyugton! – mondta Soma halkan, de
szigorúan, közben igyekezett nem tudomást venni a csontok borzalmas
állapotáról.
- Régen itt lehetnek már – mondta Dwan. –
Mit mondjak, eléggé ocsmányul esznek ezek a dögök.
Senki sem válaszolt; hasonlót éreztek és
gondoltak maguk is. Felesleges lett volna még ezt is szavakba önteniük.
Különben is, ezzel csak Tran rémületét és undorát növelték volna. Nem is
maradtak hát tovább, inkább gyorsan tovább indultak, szívükben mély sötétséggel.
Ha eddig bármelyikük is kételkedett az óriásemberek létezésében, most
láthatták, hogy igenis itt éltek ebben az egykor oly megszentelt helyen,
mielőtt a Sötétség Hatalmas Ura megfertőzte volna.
Szomorú és egyben felkavaró volt számukra,
mivé tették Ezüst-hegység déli részét ezek az átkozott szörnyetegek. Bárcsak
módjukban állna végezni velük. Sajnos azonban erre se lehetőségük, se idejük
nem volt. Nekik az volt a feladatuk, minél hamarabb megtalálják Srant. Nem
tölthették idejüket azzal, hogy végezzenek az óriásemberekkel. Majd eljön az
ideje annak is; ebben egészen biztosak voltak.
Ahogy egyre továbbmentek, Soma egyszer
csak azt érezte, mintha valami szorosan a nyakára tekeredett volna, és a kis
habó felkiáltott a rémülettől. Hátrafordult társai már csak azt látták, ahogy a
levegőbe emelkedett, miközben görcsösen markolászta azt a hosszú, fekete
csápot, ami a nyakára tekeredett. Kahin nem sokáig habozott, azonnal kilőtte
nyilát, mely a csápba fúródott, ami elengedte Somát, és a habó az egyenesen
alatta álló Erethon karjába esett. Soma fulladozva kapkodott friss levegő után,
torka égett a fájdalomtól.
- Jól vagy? – kérdezte tőle Erethon, mire
Soma csak bólintani tudott; annyira be volt dagadva a nyaka, hogy még csak
válaszolni se tudott.
Egyre több csáp merészkedett elő, és
tapogatództak Sadok és barátai felé, akik dühödve kezdték el kaszabolni ezeket
az undorítóan nyálkás csápokat, mikből zöldes-barnás vér tört elő és folyt a
földre. Gusztustalan bűz kezdett el terjedni a levegőben, amitől a társaság
tagjainak felfordult a gyomra, de igyekezték tartani magukat. Az egyik csáp
megpróbálta átdöfni Deren vállát, de Deremir időben levágta azt. Távoli
üvöltést hallott, melyben egyszerre keveredett a gyűlölet és a fájdalom.
- Ez már több a soknál! – mondta Dwan. –
Mégis mi lehet ez az izé?
- Nem tudom! – válaszolta Deremir, és egy
újabb csápot sebzett meg. – Még soha nem találkoztam vele.
- Ez aztán a jó hír! – mondta Krain. –
Mindig is szerettem ismeretlen szörnyekkel harcolni. Főleg olyannal, aminek
csak a csápjait látom.
- Ne a szádat jártasd! – szólt Sadok a
törp-királyra. – Inkább azon törd a fejed, hogyan szabaduljunk ki innen!
- Találd ki te! – vágott vissza Krain. –
Mert, ha eddig nem vetted volna észre, igencsak szorult helyzetbe kerültünk. És
nem hinném, hogy ez az izé lehetőséget adna arra, hogy elmeneküljünk, vagy
bármit is kitaláljunk.
- Tartsd meg magadnak a véleményedet
arról, mit enged meg ez a szörnyeteg és mit nem! Azzal nem segítesz, ha pánikot
keltesz a többiekben.
Krain szeme felvillant, amikor Sadok ezt
mondta neki. Dühödten fordult a habo felé, majd levágott egy újabb csápot, ami
pont Sadokot akarta célba venni. A habó felnézett a törp-királyra, kinek szeme
hűvösen csillogott.
- Nem kell megköszönnöd – mondta Krain
hidegen, majd tovább folytatta a harcot.
Mellon lángcsóvákat küldött a csápok felé,
amik nyomban elhamvadtak, és amire újabb dühös morgás volt a válasz. És ki
tudja, mi által, talán pont Mellon támadásának köszönhetően, a csápok egyszer
csak visszahúzódtak a falak réseibe, de Sadok és barátai nem lélegeztek fel.
Még érezték az ismeretlen szörny vérszomját és bűzét, mely szinte fojtogatta
őket. A fiatal habókok reszketve álltak, és várták, mi lesz. Egy örökké tartó
másodpercig semmi se történt, míg végül újból meghallották a szörny morgását.
A falak remegni kezdtek, és hallották,
valami iszonyatos termetű és tömegű valami közeledett feléjük. A harcnak még
nem volt vége. Valami kitört a falból. Sadok és barátai eleinte nem láttak
mást, mint hatalmas porfelhőt és lehulló szikladarabokat. El is takarták a
szemüket, nehogy a por még belemenjen. Amikor a porfelhő elmúlt, akkor a
bajtársak végre kinyithatták szemeiket, és felpillantottak arra a valamire, ami
felettük magasodott iszonytatos termetével.
Hogy mi is volt tulajdonképpen? Azt
egyikük se tudta volna megmondani; mintha teljesen alaktalan lett volna. Nem
állt másból, mint gonosz árnyékból, nyálkából és csápokból. Szinte úgy érezték,
a legszörnyűbb rémálmuk valósult meg előttük, mely förtelmes és vérszomjas
volt. Annyi gonoszság volt ebben a lényben, hogy azt ép ésszel fel sem lehetett
fogni.
Hogy mióta élhetett ezen a helyen, senki
sem tudta volna megmondani. Egy ősi lénynek tűnt, aki inkább volt maga a
Sötétség Ura, mint sem Sran, akit el akartak pusztítani. Maga a megtestesült
rettenet állt előttük, mely fenyegetőbb volt, mint eddig bármi más, amivel
eddig találkoztak. Ép ésszel nem is lehetett elviselni látványát és kegyetlenségét.
Ez a lény tényleg azért létezett, hogy elpusztítson mindent, ami jó volt.
Soma térdre bicsaklott, miközben szája elé
szorította kezét, és szemében kiült a rettenet. Annyi félelemmel töltötte el
szegényt ez a lény, melyet nem ismert, hogy felfordult a gyomra és elhányta
magát. Senki se gúnyolódott ezen. Tran arcán patakokban folytak végig a
könnyei. Apró kezével oly erősen markolta meg kardjának markolatát, hogy ujjai
teljesen elfehéredtek. Még magát Dwant se öntötte el az a harci láz, ami akkor
szokta, ha erős ellenféllel találta szembe magát. Ezúttal ő se érzett mást,
csak undort és félelmet. Ami előttük volt, az maga volt a Halál.
- A Névtelen Szörny – szólat meg Mellon,
és hangja olyan élettelennek tűnt, mint az egykori Csillagfény-erdő. – Sran
első teremtménye, és a Csillagfény-erdő elpusztítója.
Senki se válaszolt, hiszen teljesen nem
számított az, amit az öreg mágus mondott. Hogy Sran teremtménye volt, azt ők is
jól tudták. Senki se hozhat létre egy ilyen kegyetlen lényt, csak maga a
Sötétség Fejedelme. Csak benne volt annyi gonoszság, hogy egy ilyen kegyetlen
lényt teremtsen meg, ami képes volt egy maga végezni a Csillagfény-erdő
valamennyi tündéjével.
Folytatjuk.
![](./index_files/kiss.aniko.erika.jpg)
**********************
10. BEMUTATJUK
KONCZ RÓZSA ÍRÁSAIT
DALBAN
MONDOM EL - RÖVID ÖNÉLETRAJZ
Koncz Rózsa vagyok, Tamásiban születtem, 1949. február 14.én
Nagy családba nőttem fel, ahol a szüleink megtanítottak minket arra, hogy
mi a szülői és testvéri szeretet. Tanulmányaim, Tamásiban, majd
Kaposváron, és néhány tanfolyamot Budapesten végeztem. Munkahely MTV,
TV2. Két leány gyermek édesanyja vagyok. Három unokával ajándékoztak
meg. Jelenleg Kaposváron élek, nyugdíjas vagyok.
*
Dalban
mondom el...![]() |
Koncz Rózsa |
A közönség türelmetlenül várja
Tonyt. Aki a kedvese
halála óta nem lépett színpadra. Nem írt szöveget,
sem zenét. A színpad bevilágítva, a zenekar tagjai bevonultak.
Tony, kiáltotta a producer, irány a színpad, az előadás azonnal kezdődik! Csak rád várunk! Tony! Aki a
Tony, kiáltotta a producer, irány a színpad, az előadás azonnal kezdődik! Csak rád várunk! Tony! Aki a
kiabálásra
ébredt fel, kócosan, gyűrött ruhában kivánszorgott a
színpadra. Gyorsan felpörgött, hibátlanul adta bele magát a koncertbe. A
közönség tombolt , ő lenyomta a másfél két órányi koncertet és azonnal rohanni
akart haza.
Nem tudta miért rohan, nem várja otthon senki. Nincs senki, aki hazavárná. Regina meghalt, öt éve gyászol, nem tudja feldolgozni, hogy nincs a szerelme, élete értelme.
A mai koncert végén azt hitte álmot lát, megjelent egy vörös hajú lány az öltöző előtt, és kérte, hogy beszéljenek. Nem akar tőle semmit, csak beszélgetni. A zenész nem akarta látni a lányt, aztán mégis fogadta.
Nem akart vele találkozni, de mivel nagyon hasonlított Reginára, hát legyen gondolta a hasonlóság különösen nagy fájdalmat okozott neki.
- Regina vagyok - mondta a vörös hajú lány..
- Mond, csak mit akarsz tőlem?
- Ne ijedj meg semmit, csak szeretnék elmondani, neked valamit..
- Hosszú? Mert akkor ne is próbálkozz!
-Igyekszem rövidre fogni.
Árva lány vagyok, szüleim és nagyszüleim hozzám utaztak a kollégiumba, mikor, egy kamion sofőr elaludt vezetés közben és neki rohant szüleim kocsijának. Amit a kőfalba szorított, az autó olyan lett mint egy harmonika. Mindenki meghalt. Magamra maradtam. Intézetbe tanácsoltak, nem akartam menni, de mivel kiskorú voltam muszáj volt. Ott ismerkedtem meg a szerelemmel.
Nagyon szerettem, az egész világot jelentette nekem.
Egy alkalommal, elém jött az iskolába kerékpárral. Egy idős bácsi nem tudta bevenni a kanyart, gyorsan hajtott, a kerékpárost az árokba repítette, aki a helyszínen életét vesztette. Az ötödik embert veszítettem el.
Látod, itt vagyok, nem iszom, nem drogozok, nem dohányzom csak élek. Nekem nincs senkim, nem vagyok híres ember, senki vagyok, varrodában dolgozom, nehezen élek, de élek!
Ne hagyd el magad, értékes ember vagy. Úgy tudom mióta feleséged elment nem írtál egyetlen dalt sem. Nem ezt vártuk tőled, mi a közönség!
Tony szótlanul hallgatta a lányt, majd újra megkérdezte, hogy is hívnak?
- Reginának!
A fiú beleszédült. Most fogta fel, hogy mit is mondott a lány. Arca komorrá, idegessé vált. Regina volt a feleségem, és vörös hajú, imádtam őt.
- Igen tudom. Ígérd meg nekem, hogy nincs narkó és pia. Nem miattam, hanem miatta. Ő is ezt szeretné, ha köztünk lenne. A fiú válaszolni sem tudott, mert a lány, annyit mondott, hogy emlékezz rá, mire kértelek. Azzal eltűnt mint a kámfor.
Tony a meglepetéstől, nem tért észhez. Haza ment, elővette gitárját és pillanatok alatt feleségének írt egy dalt.
Kiírta magából a szenvedést, a keserűséget, sokat gondolt Reginára, a „vörös ördögre”, aki minden szívfájdalom nélkül beszámolt neki. Észhez térítette.
A lányt mintha a föld nyelte volna el, vagy csak álmodta az egészet?
Sikert sikerre halmozott Tony a számaival, és ezt a „vörös ördögnek” Reginának köszönhette. De hol van? Nem jelentkezik, nem látom, ám sokat gondolok rá, hiányzik.
Rádióba volt hivatalos a zenekar, kellemesen csevegtek a műsorvezetővel, akinek Tony elmondta történetét. A műsorvezető ígérte, hogy többször leadják, az énekes kérését, hogy jelentkezzen Regina.
Ám a lány nem tette sokáig.
Aztán egy előadás alkalmával, amikor Tony, elmondta, koncert közben, hogy felesége egy angyalt küldött hozzá, aki eltűnt és nem jelentkezik, ezúton kéri, jöjjön el beszélni szeretne vele.
Tony végig nézte szemével a közönséget és meglátta Regina vörös haját. Rohant le a színpadról olyan szorosan ölelte a lányt, hogy ő levegő után kapkodott. A zenész megfogta kezét színpadra vitte. Térdre borult előtte, és kérte legyen a felesége.
Regina, rövid gondolkodás után igent mondott, tudta, látta, figyelemmel kísérte a zenész életét, érezte, hogy érzései valódiak. Regina igaz szerelemmel szerette őt.
Megérdemlik a boldogságot!
Szerintem nincs is olyan ember, aki még nem fordult volna meg valamilyen hivatalban. Merem állítani, hogy aki ill. akik szeretnek hivatalba járni ügyfélként, hát valamiféle pszichiátriai kezelés leendő, esetleg jelen idejű ápoltjai. Többféle hivatal is létezik ám, de ezek között nagyon nagy az eltérés. Valamiféle közös tulajdonságuk azonban mégis akad: mindenhol várni kell, és mindenhol ki kell tölteni valamit...Szerencsés esetben a delikvens érti a kitöltendő
S
ÍME, ITT A HARMADIK ELŐADÁS... NAGY
VENDEL ADVENTI HANGOS VERSE
A GUSZTI RÁDIÓ MA DÉLI ADÁSÁBÓL.... 2017. DECEMBER 03. - SYDNEY MOZAIK.... AUSZTRÁLIA.
Nem tudta miért rohan, nem várja otthon senki. Nincs senki, aki hazavárná. Regina meghalt, öt éve gyászol, nem tudja feldolgozni, hogy nincs a szerelme, élete értelme.
A mai koncert végén azt hitte álmot lát, megjelent egy vörös hajú lány az öltöző előtt, és kérte, hogy beszéljenek. Nem akar tőle semmit, csak beszélgetni. A zenész nem akarta látni a lányt, aztán mégis fogadta.
Nem akart vele találkozni, de mivel nagyon hasonlított Reginára, hát legyen gondolta a hasonlóság különösen nagy fájdalmat okozott neki.
- Regina vagyok - mondta a vörös hajú lány..
- Mond, csak mit akarsz tőlem?
- Ne ijedj meg semmit, csak szeretnék elmondani, neked valamit..
- Hosszú? Mert akkor ne is próbálkozz!
-Igyekszem rövidre fogni.
Árva lány vagyok, szüleim és nagyszüleim hozzám utaztak a kollégiumba, mikor, egy kamion sofőr elaludt vezetés közben és neki rohant szüleim kocsijának. Amit a kőfalba szorított, az autó olyan lett mint egy harmonika. Mindenki meghalt. Magamra maradtam. Intézetbe tanácsoltak, nem akartam menni, de mivel kiskorú voltam muszáj volt. Ott ismerkedtem meg a szerelemmel.
Nagyon szerettem, az egész világot jelentette nekem.
Egy alkalommal, elém jött az iskolába kerékpárral. Egy idős bácsi nem tudta bevenni a kanyart, gyorsan hajtott, a kerékpárost az árokba repítette, aki a helyszínen életét vesztette. Az ötödik embert veszítettem el.
Látod, itt vagyok, nem iszom, nem drogozok, nem dohányzom csak élek. Nekem nincs senkim, nem vagyok híres ember, senki vagyok, varrodában dolgozom, nehezen élek, de élek!
Ne hagyd el magad, értékes ember vagy. Úgy tudom mióta feleséged elment nem írtál egyetlen dalt sem. Nem ezt vártuk tőled, mi a közönség!
Tony szótlanul hallgatta a lányt, majd újra megkérdezte, hogy is hívnak?
- Reginának!
A fiú beleszédült. Most fogta fel, hogy mit is mondott a lány. Arca komorrá, idegessé vált. Regina volt a feleségem, és vörös hajú, imádtam őt.
- Igen tudom. Ígérd meg nekem, hogy nincs narkó és pia. Nem miattam, hanem miatta. Ő is ezt szeretné, ha köztünk lenne. A fiú válaszolni sem tudott, mert a lány, annyit mondott, hogy emlékezz rá, mire kértelek. Azzal eltűnt mint a kámfor.
Tony a meglepetéstől, nem tért észhez. Haza ment, elővette gitárját és pillanatok alatt feleségének írt egy dalt.
Dalban mondom el bánatom,
Mihez kezdek nélküled nem tudom.
Nincs már tavasz, nyár, csak hideg tél.
Örülnék drágám, ha itt lennél.
Vágyok utánad, szeretlek én….
Sokszor eljátszotta elénekelte, a fülbemászó dallamra írt szöveget. Egész
éjszaka azon gondolkodott, milyen igaza van a lánynak. Kiírta magából a szenvedést, a keserűséget, sokat gondolt Reginára, a „vörös ördögre”, aki minden szívfájdalom nélkül beszámolt neki. Észhez térítette.
A lányt mintha a föld nyelte volna el, vagy csak álmodta az egészet?
Sikert sikerre halmozott Tony a számaival, és ezt a „vörös ördögnek” Reginának köszönhette. De hol van? Nem jelentkezik, nem látom, ám sokat gondolok rá, hiányzik.
Rádióba volt hivatalos a zenekar, kellemesen csevegtek a műsorvezetővel, akinek Tony elmondta történetét. A műsorvezető ígérte, hogy többször leadják, az énekes kérését, hogy jelentkezzen Regina.
Ám a lány nem tette sokáig.
Aztán egy előadás alkalmával, amikor Tony, elmondta, koncert közben, hogy felesége egy angyalt küldött hozzá, aki eltűnt és nem jelentkezik, ezúton kéri, jöjjön el beszélni szeretne vele.
Tony végig nézte szemével a közönséget és meglátta Regina vörös haját. Rohant le a színpadról olyan szorosan ölelte a lányt, hogy ő levegő után kapkodott. A zenész megfogta kezét színpadra vitte. Térdre borult előtte, és kérte legyen a felesége.
Regina, rövid gondolkodás után igent mondott, tudta, látta, figyelemmel kísérte a zenész életét, érezte, hogy érzései valódiak. Regina igaz szerelemmel szerette őt.
Megérdemlik a boldogságot!
*
Ha
én őszi szél lehetnék!
Ha én
őszi szél lehetnék,
Minden
nap hozzád repülnék.
Megsimogathatnám
szép arcodat.
Beletúrnék
barna hajadba.
Bebújnék a
szívedig, szeretnélek hajnalig.
Másnap újra
eljönnék, szerelmesen rád néznék.
Megsimogatnám
szép arcodat,
Megcsókolnám, gyönyörű
ajkadat.
Szeretném,
ha szeretnél,
Akkor, minden
nap a tiéd lennék.
*
Amikor
szíved…
Amikor
szívem a szívedhez ér,
akkor tudod
csak, hogy mit érzek én.
Szeretnék
rohanni, sietni feléd,
de hiába,
elillant a remény.
Reméltem,
hogy vársz, örökké vársz,
ám te
elmentél, itt hagytál.
Miért tetted
velem, nem tudhatom,
fontos
dolgod volt, bizakodom.
Ha
kezed, megfoghatom,
elkísérlek,
hosszú utadon.
Nyújtsd felém,
hogy megfoghassam,
És repüljek
hozzád a magasban.
**********************
11. ÉLETTÖRTÉNETEIMBŐL
VÉGHELYI
JÓZSEF : Arab, vagy
római?
Szerintem nincs is olyan ember, aki még nem fordult volna meg valamilyen hivatalban. Merem állítani, hogy aki ill. akik szeretnek hivatalba járni ügyfélként, hát valamiféle pszichiátriai kezelés leendő, esetleg jelen idejű ápoltjai. Többféle hivatal is létezik ám, de ezek között nagyon nagy az eltérés. Valamiféle közös tulajdonságuk azonban mégis akad: mindenhol várni kell, és mindenhol ki kell tölteni valamit...Szerencsés esetben a delikvens érti a kitöltendő
nyomtatvány kérdéseit.
Hát persze!
Addig nincs baj, amíg a személyes adatainkat kell megadni. Problémák mindig akkor jelennek meg, amikor a hivatal bikkfanyelve szerint teszik fel a kérdést. Kifejezetten imádom, ha hivatkoznak valamilyen többször módosított ilyen és olyan számú ABC minisztérium EFG határozatának módosítására. Tudniillik nekem, mint állampolgárnak jogom és kötelességem a különböző hatóságok hatályos és aktuális törvényinek a követése, Mert ahogy a jogászok mondják: a törvény nem tudása nem mentesítő körülmény...! Ebből következik, hogy ajánlatos megrendelnem a Magyar Közlöny példányait, hogy napra kész legyek rendeletek tárgyában. Megjegyzem azért - hogy korrekt legyek - van ám haszna is a nevezett közlöny olvasásának is: nevezetesen, ha valaki álmatlanságban szenved, akkor két - három bekezdés olvasása után garantáltan elalszik rajra. Ugyanis, ha megpróbálja értelmezni és főleg megérteni az olvasottakat, hát az komoly intellektuális teljesítménynek felel meg és teljesen kimerül tőle...!
Kicsit csámcsogjunk el a hatóság kifejezésén! Ízlelgessük a szót!
Számos jogszabályban felbukkan a „hatóság" szó, de nem találtam sehol pontos, egzakt definíciót. Valószínű azért, mert nincs is!
Az ember csak úgy érzi, hogy mi az a hatóság: egy olyan szervezet, amitől félni kell, aminek jogköre van, aki vagy ami büntethet, elutasíthat, határozatot hozhat...Röviden ki vagy szolgáltatva egy személytelen, megfoghatatlan gépezetnek, és vita esetén garantáltan csak a rövidebbet húzhatod vele szemben. Bíróságra mehetsz ugyan, ám az is hatóság. Mire befejeződik az ügyed, rájössz arra, hogy jobb lett volna el sem kezdeni, mert a játékelmélet szerint számodra a játszma úgyis negatív végösszegű lesz..!
No, de ne legyek igazságtalan!
Az alábbi történet velem esett meg a rendszerváltás után, és azóta legalább húsz év telt el. Tényszerű, hogy a hivatalok azóta "polgárbarátabbak" lettek, s egy helyen nagyon sok minden elintézhető. Változatlanul maradtak viszont a terminus technikusok, azaz ugyanúgy érthetetlen, jogásznyelvű a kitöltendő rubrikákhoz tartozó kérdések nyelvezete...
El is mentem az APEH megfelelő hivatalába. Szerencsés voltam, mert rövidesen sorra kerültem. Két fiatalabb korú női egyed gyorsan a kezembe nyomott három - négy lapból álló kitöltendő nyomtatványt és arra kértek, hogy kissé távolabb foglaljak helyet és próbáljam kitölteni. Ha valamit nem értek, hát akkor ők majd szívesen segítenek ebben.
Így is lett!
Kezdetben semmi gondom nem volt: szépen töltögettem a rovatokat. Kicsit még bosszantott is az, hogy a hölgyek nem nézték ki belőlem a kitöltés képességét.
Ültem a székemen, fejemet a két kezembe fogtam, hümmögtem, lapozgattam az iratokat hátha rájövök valamire.
De nem!
Közben kiürült a hivatal, csak a két hölgy meg én maradtunk a helységben, úgy hogy felajánlották a segítségüket.
- Elakadt valahol, nem érti valamelyik kérdést? - kérdezte az egyik csinoska.
Büszke férfi voltam. Tök égés ha segítséget kérek két törékeny nőtől...Egy igazi férfi adjon magára ugyebár? Ám azt is éreztem, hogy kezd egész helyzet számomra kellemetlenné válni. Itt ülök két csinos hölgy társaságában talpig hülyén! Oda lesz a méltóságom, ha nem találok ki valamit...
Életem során sokszor tapasztaltam, hogy humor mentő öv is lehet, ha zavarban vagyok. Meg is adtam azonnal a választ:
- Valóban elakadtam a kitöltésben, mert a nemi hovatartozáshoz érve nem tudom, hogy mit írjak be!
No, ez hatott! Mind a ketten kezdtek felfigyelni rám. Meg is kérdezte az egyik:
- Azt csak tudja, hogy férfi-e, vagy nő? - incselkedett az egyik.
(Megjegyzem, hogy ez akkoriban egyértelmű volt, ma már nem vagyok benne biztos...Be kellene menni valamelyik WC - be kideríteni az igazságot. A probléma pont az, hogy melyik WC - be menjek: a nőibe, vagy a férfibe?)
- Persze, hogy tudom! - tört fel belőlem a büszkeség. Csak akkora bika vagyok, hogy nem tudom eldönteni: arab számmal, vagy római számmal írjam be az egyest a rubrikába!
Ez hatott! A hölgyek egy pillanatra összenéztek, majd mintegy vezényszóra mindketten hatalmas nevetésben törtek ki. Attól féltem, hogy leesnek székről.
Ezt a csatát megnyertem, de a háborút még nem!
Így is lett.
Másnap - ígéretemnek megfelelően - visszamentem az APEH irodába. Amikor a hölgyek megláttak, mosolyogva jelezték, hogy emlékeznek még a problémámra...
Kisvártatva sorra kerültem és átadtam a kitöltött űrlapokat. Az aranyoskáim nem tudták megállni, hogy belém ne csípjenek! Így az egyik:
- Úgy látom mégis az arab egyest választotta - mosolygott kajánul a drágám.
- Igen, mert a feleségemmel megbeszéltem a dolgot és azt mondta nekem:...Apuska, tapasztalatom szerint elég neked az arab egyes szám is...!
Meg egyébként is, ha római számot írtam volna be, esetleg egy- két hölgyben vérmes reményeket tápláltam volna. Én meg hűséges típus vagyok ugyebár!
Különben is a mondás szerint: első a család, második a Ferencváros!
Hát persze!
Véghelyi József |
Addig nincs baj, amíg a személyes adatainkat kell megadni. Problémák mindig akkor jelennek meg, amikor a hivatal bikkfanyelve szerint teszik fel a kérdést. Kifejezetten imádom, ha hivatkoznak valamilyen többször módosított ilyen és olyan számú ABC minisztérium EFG határozatának módosítására. Tudniillik nekem, mint állampolgárnak jogom és kötelességem a különböző hatóságok hatályos és aktuális törvényinek a követése, Mert ahogy a jogászok mondják: a törvény nem tudása nem mentesítő körülmény...! Ebből következik, hogy ajánlatos megrendelnem a Magyar Közlöny példányait, hogy napra kész legyek rendeletek tárgyában. Megjegyzem azért - hogy korrekt legyek - van ám haszna is a nevezett közlöny olvasásának is: nevezetesen, ha valaki álmatlanságban szenved, akkor két - három bekezdés olvasása után garantáltan elalszik rajra. Ugyanis, ha megpróbálja értelmezni és főleg megérteni az olvasottakat, hát az komoly intellektuális teljesítménynek felel meg és teljesen kimerül tőle...!
Kicsit csámcsogjunk el a hatóság kifejezésén! Ízlelgessük a szót!
Számos jogszabályban felbukkan a „hatóság" szó, de nem találtam sehol pontos, egzakt definíciót. Valószínű azért, mert nincs is!
Az ember csak úgy érzi, hogy mi az a hatóság: egy olyan szervezet, amitől félni kell, aminek jogköre van, aki vagy ami büntethet, elutasíthat, határozatot hozhat...Röviden ki vagy szolgáltatva egy személytelen, megfoghatatlan gépezetnek, és vita esetén garantáltan csak a rövidebbet húzhatod vele szemben. Bíróságra mehetsz ugyan, ám az is hatóság. Mire befejeződik az ügyed, rájössz arra, hogy jobb lett volna el sem kezdeni, mert a játékelmélet szerint számodra a játszma úgyis negatív végösszegű lesz..!
No, de ne legyek igazságtalan!
Az alábbi történet velem esett meg a rendszerváltás után, és azóta legalább húsz év telt el. Tényszerű, hogy a hivatalok azóta "polgárbarátabbak" lettek, s egy helyen nagyon sok minden elintézhető. Változatlanul maradtak viszont a terminus technikusok, azaz ugyanúgy érthetetlen, jogásznyelvű a kitöltendő rubrikákhoz tartozó kérdések nyelvezete...
.........................................
Úgy
döntöttem, hogy a családom anyagi helyzetének javítása érdekében ipart váltok a
tanári munkám mellett. Ehhez többek között adószámot is kellett kérnem a
"hatóságtól".El is mentem az APEH megfelelő hivatalába. Szerencsés voltam, mert rövidesen sorra kerültem. Két fiatalabb korú női egyed gyorsan a kezembe nyomott három - négy lapból álló kitöltendő nyomtatványt és arra kértek, hogy kissé távolabb foglaljak helyet és próbáljam kitölteni. Ha valamit nem értek, hát akkor ők majd szívesen segítenek ebben.
Így is lett!
Kezdetben semmi gondom nem volt: szépen töltögettem a rovatokat. Kicsit még bosszantott is az, hogy a hölgyek nem nézték ki belőlem a kitöltés képességét.
*
Ahogy
az lenni szokott a "nagy orcámnak" meg lett az eredménye: hát bizony
soroltak egymás után a számomra érthetetlen kérdések. Nemhogy a választ
nem tudtam, de még a kérdést sem értettem világosan! Egy ideig tartottam magam:
csak nem fogok két diplomás tanár létemre segítséget kérni néhány hülye kérdés
miatt?Ültem a székemen, fejemet a két kezembe fogtam, hümmögtem, lapozgattam az iratokat hátha rájövök valamire.
De nem!
Közben kiürült a hivatal, csak a két hölgy meg én maradtunk a helységben, úgy hogy felajánlották a segítségüket.
- Elakadt valahol, nem érti valamelyik kérdést? - kérdezte az egyik csinoska.
Büszke férfi voltam. Tök égés ha segítséget kérek két törékeny nőtől...Egy igazi férfi adjon magára ugyebár? Ám azt is éreztem, hogy kezd egész helyzet számomra kellemetlenné válni. Itt ülök két csinos hölgy társaságában talpig hülyén! Oda lesz a méltóságom, ha nem találok ki valamit...
Életem során sokszor tapasztaltam, hogy humor mentő öv is lehet, ha zavarban vagyok. Meg is adtam azonnal a választ:
- Valóban elakadtam a kitöltésben, mert a nemi hovatartozáshoz érve nem tudom, hogy mit írjak be!
No, ez hatott! Mind a ketten kezdtek felfigyelni rám. Meg is kérdezte az egyik:
- Azt csak tudja, hogy férfi-e, vagy nő? - incselkedett az egyik.
(Megjegyzem, hogy ez akkoriban egyértelmű volt, ma már nem vagyok benne biztos...Be kellene menni valamelyik WC - be kideríteni az igazságot. A probléma pont az, hogy melyik WC - be menjek: a nőibe, vagy a férfibe?)
- Persze, hogy tudom! - tört fel belőlem a büszkeség. Csak akkora bika vagyok, hogy nem tudom eldönteni: arab számmal, vagy római számmal írjam be az egyest a rubrikába!
Ez hatott! A hölgyek egy pillanatra összenéztek, majd mintegy vezényszóra mindketten hatalmas nevetésben törtek ki. Attól féltem, hogy leesnek székről.
Ezt a csatát megnyertem, de a háborút még nem!
*
Természetesen
elfogadtam a segítségüket. Hazavittem a nyomtatványokat azzal az ígérettel,
hogy másnap kitöltve visszaviszem.Így is lett.
Másnap - ígéretemnek megfelelően - visszamentem az APEH irodába. Amikor a hölgyek megláttak, mosolyogva jelezték, hogy emlékeznek még a problémámra...
Kisvártatva sorra kerültem és átadtam a kitöltött űrlapokat. Az aranyoskáim nem tudták megállni, hogy belém ne csípjenek! Így az egyik:
- Úgy látom mégis az arab egyest választotta - mosolygott kajánul a drágám.
- Igen, mert a feleségemmel megbeszéltem a dolgot és azt mondta nekem:...Apuska, tapasztalatom szerint elég neked az arab egyes szám is...!
Meg egyébként is, ha római számot írtam volna be, esetleg egy- két hölgyben vérmes reményeket tápláltam volna. Én meg hűséges típus vagyok ugyebár!
Különben is a mondás szerint: első a család, második a Ferencváros!
...................................
Jövőre is folytatjuk a sorozatot.**********************
12.VERS, ÉS
NOVELLA GANT
ELIZABET: Hangulatcsokor
télen
Ünnepeljük a
hűvös, bűvös tél jöttét,Hisz újabb
és újabb csodák várnak ránk még.Az utcán
csilingelnek szép melódiák,Puha
hópelyhek hullnak az égből alá.A Mikulás
decemberben eljön hamar,Csalafintán
csokit csen kis csizmácskánkba,Lehetünk
gyermekek vagy akár felnőttek,Sohasem hagy
szeretettelenül minket. Nagy örömmel
várjuk, áldjuk a szentestét,Hogy
megünnepeljük Jézus születését.Sokat
gondolunk a családtagjainkra,És lesz
gondunk egymás ajándékaira. Ha beköszönt
a búskomor januárunk,Lelkünkben
mi akkor sem reszketünk, fázunk,Hisz azt
felmelegítjük szeretetünkkel,Aki
törődésre és ölelésre éhes. Februárban
már éledezik az élet,Hóvirág
kukucskál a földből édesen,Tudjuk,
hamarosan felváltja a teleta virágzó,
zsenge, százszínű kikelet. * GANT
ELIZABET: Mézeskalácsos
szenteste Hatalmas
pelyhekben hullt a hó. Örömmel gyönyörködtem volna a csodás látványban, viszont
kicsit meggyorsítottam a lépteimet, hiszen annak ellenére, hogy december 24-ét
írtunk, időre mentem. A kórház ajtaja ízlésesen fel volt díszítve, mely
teljesen lenyűgözött. A nővérek előre köszöntek, igaz, még csak egy hónapja
dolgoztam piros orrú bohócként. Hajamat gyorsan két copfba fogtam, orromra
erősítettem a jellegzetes, vörös gömböt, és elővettem a táskámból egy nagy
doboz mézeskalácsot. A finomságot otthon sütöttem anyuval, de a lurkókra várt a
szivárvány színeiben pompázó dekor tollak és ehető arany meg ezüst gyöngyök
használata. A gyerekosztály minden termébe bekukucskáltam.- Kedveseim!
Áldott ünnepet kívánok! Megérkezett Viki néni, és hozott nektek sok
ínycsiklandó édességet. Ezt mind megehetitek, de előtte, ha akarjátok, együtt
feldíszíthetjük a süteményeket.- Viki néni,
mi veled tartunk! - hangzott a legtöbb lurkó szájából. *Imádtam,
ahogyan mosolyt csaltam a kis betegek arcára. Elmélyülten, lelkesen dolgozott a
sok apró kéz. Kicsit meg is hatódtam attól, ahogy közösen énekelve, játszva
tüsténkedtünk. - Aki
szeretné, a maga által dekorált süteményt odaajándékozhatja valakinek.Ferkó, egy
kék szemű, szőke hajú tízéves kisfiú egyszer csak megszólalt:- Viki néni,
a nővéreknek ki ad ajándékot? Ők mindig olyan kedvesek hozzánk, és most is a
kórházban vigyáznak ránk. Adjunk nekik is mézeskalácsot! A gyermeki
szív önzetlenségén aznap este örömünkben együtt sírtunk az ápolókkal. A 2010-es
mézeskalácsos szenteste ilyen szeretetteljes légkörben telt.Évekkel
később egy decemberi délutánon hazafelé tartottam, mikor egy kedves mosolyú,
pattanásos fiú megszólított. Egy pillanatig haboztam, de az égszínkék szeme és
szőke tincsei alapján rájöttem, hogy ő nem lehet más, csakis Ferkó! Örömömben
egyből átöleltem, majd felőle érdeklődtem. Elmesélte, hogy már egyetemre jár. Kerestem
a szavakat, de ekkor Ferkó hozzátette:- Én is
szeretnék segíteni a gyerekeken, ahogyan Ön is tette. - Kedves
Ferkó, nem is tudod, te milyen sokat adtál a felnőtteknek azon az estén! -
boldogan megsimítottam az arcát, és sok sikert kívántam neki. Mosolyogva mentem tovább anyuhoz, hogy megsüssük az idei mézeskalácsot,
amivelújra széppé varázsolhatjuk a kórházban karácsonyozó
gyerekek ünnepét.
**********************
13. MIKULÁS, KARÁCSONY, SZILVESZTER - ÜNNEPI
VERSKOSZORÚ -
13. MIKULÁS, KARÁCSONY, SZILVESZTER
- ÜNNEPI
VERSKOSZORÚ -
Mátyás Rita:
Advent csodája...
Szűzanya
mosolya ragyog a világra,fénye, melege, az anyai szeretet,
mint meleg palástban szívünk ragyogása.
Szűzi fogantatás, isteni eredet,
szelíd, szent, szépség, mi kegyelemmel teljes.
Várakozás, öröm, remény és szeretet,
angyalok éneke, szívünkben zengedez.
Új király eljöttét, jósolják csillagok,
Mária szíve alatt, Jézus szíve dobog.
Adventi koszorún négy gyertya jelképe,
a hit, a remény, az öröm, és a szeretet.
Lángjuk fénylőn ragyog, hideg téli éjben,
szeretetet hoznak embernek szívébe.
Várjuk reménylőn, csillogó szemekkel,
az isteni gyermek végre megszülessen.
Hozza el a békét, bűnök bocsánatát,
örök életet, a mennyország csodáját!
...................................
ADVENT ELSŐ
VASÁRNAPJÁN
NAGY VENDEL: A
MEGVÁLTÓRA VÁRVA...
Vágyódva
várjuk,Hogy négy gyertya égjen
Koszorúba fonva
A díszes asztalon,
S megtestesüljön az ige,
Letérdelhessünk
Megváltónk elébe.
Lángoló csillag
Vezet az égen
Mutatva utat
Rongyos istállóba,
Fénylőn, ragyogva,
S a három királyok
Elindulnak sietve,
Messze, Betlehembe.
Ajándékot visznek a
Kis Jézus elébe,
Tömjén füstje száll
A mennyország felé,
S a csillag megáll,
Ez lesz az égi jel
Vezess, hogy követhesselek.
Megtisztulni vágyó
Bűnös lelkemet
Elébed tehessem,
Egy dicső élet reményében.
Megjegyzés:
2017. 11. 24.
KÉRTEK RÁ
DIÓT?
Nagy Vendel
Adventi várakozás című versét elmondja: Ilosvay Gusztáv
A vers
hangos linkje: https://www.youtube.com/watch?v=XJWAvi3l4lo
____Nagy Vendel
Advent kezdetén CÍMŰ VERSÉT ELMONDJA Várkonyi Judit ![](./index_files/Várkonyi Judit 2.jpg)
Várkonyi Judit
![](./index_files/Várkonyi Judit 2.jpg)
EGY VERS,
KÉTFÉLE ELŐADÁSBAN, ÉRDEKES ÖSSZEHASONLÍTÁS.
*
![]() |
Ilosvay Egyed Katalin és Ilosvay Gusztri |
A GUSZTI RÁDIÓ MA DÉLI ADÁSÁBÓL.... 2017. DECEMBER 03. - SYDNEY MOZAIK.... AUSZTRÁLIA.
NAGY
VENDEL, A MEGVÁLTÓRA VÁRVA CÍMŰ VERSÉT ELMONDJA ... ILOSVAY
EGYED KATALIN:
https://www.youtube.com/watch?v=RdkLruW0_C0&feature=youtu.be
MINDENKINEK ÁLDOTT ADVENTET, ÉS ÖRÖMTELI ÜNNEPET KÍVÁNUNK !
NAGY VENDEL, MAGÁNZÓ
NYIBA, KÖLTŐK IMÁI DÍJAS ÍRÓ, KÖLTŐ
ARANY BOT KÜLÖNDIJAS 2018.
nagy.vendi54@gmail.com
ÁBRAHÁMNÉ ÁGI: ÚJ ESZTENDŐ
A szilvesztert mi meghitt kettesben töltjük,Vigyen el messze minden rosszat az ördög.
Délben megsütjük két szelet husikánkat,
És nem engedjük, hogy legyűrjön a bánat.
A jó TV műsorokat kiválasztjuk,
Virslivacsoránknak a vizet forraljuk.
Éjfélkor a gyerekeink hiányoznak,
Szemeinkből meleg könnycseppek potyognak.
Lefekszünk aludni, s jobb létről álmodunk,
Az év első napján rövidet sétálunk.
Hozzon hát a jövendő jobb egészséget,
Sok-sok szeretetet és nagy békességet.
Gyermekeinknek örökre boldogságot,
Nekünk pedig örömöt és vidámságot.
15. VERSRŐL
VERSRE - KORTÁRS IRODALOM
KELEMEN
GYÖRGYNÉ EDIT : A feneketlen mély kút története
SZEGZÁRDI
NAGY VENDEL: VISSZATÜKRÖZŐDÉSEIM
*
2020. november 06.
A rost jó! Élelmi rostok jelentősége a cukorbetegség karbantartásába
A népbetegségnek számító metabolikus szindróma több krónikus elváltozás összefoglaló neve: a hasi típusú elhízás, a cukorbetegség (vagy annak előállapota), a kóros koleszterinprofil és a magasvérnyomás-betegség közül kettőnél több jellemző az érintettekre. A tünetszegény elváltozások hosszú távon rombolják az életminőséget, súlyos szövődményekhez vezethetnek, és egymás kockázatát többszörösére növelik. Hogyan előzhetjük meg a kialakulásukat? Mit tehetünk a már kialakult betegség
Nem úszható meg a saját magunkra való odafigyelés, nem hagyatkozhatunk kizárólag az orvosi kezelésre! A kiegyensúlyozott táplálkozás az egészségügyi gondozás és fizikai aktivitás mellett a megelőzés egyik fő pillére. Több cikkben körüljártuk már a cukorbeteg étrend sajátosságait, a károsodott szénhidrát-anyagcseréhez igazodó táplálkozási elveket. Nemcsak a szakmai ajánlásokban és ismeretterjesztő anyagokban találkozunk ezzel, hiszen az aktuális divatdiétáknak is a szénhidrátbevitel korlátozása az egyik alapvetése.
Ritkábban hallunk az élelmi rostokról, pedig ezek legtöbbje szintén a szénhidrátok közé tartozik. Mitől mások a rostok, mint a „sima” szénhidrátok? Az élelmi rostok alkotóelemeit olyan kötések kapcsolják össze, amelyeket az emberi emésztőrendszer nem tud lebontani (hiányoznak az erre alkalmas emésztőenzimek). Emiatt a rostok – az emészthető tápanyagoktól eltérően – elkerülik a felszívódást a vékonybélben, és a vastagbélig tartó útjuk során különféle kedvező hatásokat fejtenek ki.
ÁBRAHÁMNÉ ÁGNES: NÉVNAPODRA
Kértek rádiót? - NAGY VENDEL HANGOS VERSEI
Vers halottak napjára... elmondják : ILOSVAY EGYED KATALIN ÉS ILOSVAY GUSZTÁV - A SYDNEY MOZAIK , GUSZTI RÁDIO MAI ADÁSÁBÓL
2017. NOVEMBER 5. AUSZTRÁLIA
A vers hangos linkje:.
https://www.youtube.com/watch?v=x3sIBXK5rjo&feature=youtu.be
NAGY VENDEL MAGÁNZÓ
NYIBA, KÖLTŐK IMÁI DIJAS 2017. - ARANY BOT KÜLÖNDÍJAS 2018.
nagy.vendi54@gmail.com
B...yL...o2020. október 28. 18:45
''Millió csillagot'' gyújt versed - bennem is, aki gyönyörűséggel olvastam töprengéseidet. László
? 4. Tetszett versed kedves Vendi. Melinda
Tetszik a versed. Szívvel olvastam. László
Szép ,szomorú versedhez szívvel gratulálok. Endre
Megható, szomorú versed Szívvel: feri
https://www.youtube.com/watch?v=RdkLruW0_C0&feature=youtu.be
MINDENKINEK ÁLDOTT ADVENTET, ÉS ÖRÖMTELI ÜNNEPET KÍVÁNUNK !
NAGY VENDEL, MAGÁNZÓ
NYIBA, KÖLTŐK IMÁI DÍJAS ÍRÓ, KÖLTŐ
ARANY BOT KÜLÖNDIJAS 2018.
nagy.vendi54@gmail.com
*
NAGY
VENDEL: KARÁCSONY
VAKON...
Szenteste
fellobban
A gyertyák izzó lángja
Karácsony reggelre is
Kihűl a vaskályha.
Megszületett a Megváltó
Rongyos istállóban.
Jöjj kedvesem,
Ülj az ölembe
Utoljára nézzél a szemembe
Halványuló fényét
Látod-e?
Ezentúl fehér botot veszek a kezembe
fekete kalapot teszek a fejemre.
Szenteste
fellobban
A gyertyák izzó lángja
Karácsony reggelre is
Kihűl a vaskályha.
Megszületett a Megváltó
Rongyos istállóban.
Mindkét szemedre megvakultál
Ülsz az ágyon
Várod a karácsonyt
Várod a csodát
Az isteni bárányt,
Hogy újra lásd
Isten szép világát
Akkor majd meglátod
Ki maradt végül a barátod.
Szenteste
fellobban
A gyertyák izzó lángja
Karácsony reggelre is
Kihűl a vaskályha
Megszületett a Megváltó
Rongyos istállóban.
Kalitkában, hogy enyém maradjon
Legszebbik madaramnak is szárnyát szegem
De ti kedveseim
Drága gyermekeim,
Ha megértetek
Repüljetek
Ti fészket elhagyók
Óvó szárnyaimat kiterítem felettetek.
Az nem sértene
Ha vissza sem néznétek,
De az rosszul esne,
Ha elfelednétek.
Szenteste fellobban
A gyertyák izzó lángja
Karácsony reggelre is
Kihűl a vaskályha
Megszületett a Megváltó
rongyos istállóban
Az ige megtestesült Betlehemben
S a három királyok elindultak,
Fényes csillag vezette őket.
Tömjén füstje lebegett a légben,
Letérdeltek a kis Jézus elébe
Ki elhozta a reményt,
Hitet vesztett embereknek
Az utolsó esélyt.
A mennyben angyalok kara énekel,
Varázsgömböt szorongatsz
vágyón a kezedben
Csillognak a fények
álmodozó szemedben.
A megváltás reménye él
Megtisztulni vágyó,
Bűnös lelkedben.
Szekszárd,
2016 karácsonyán
............................
ÁBRAHÁMNÉ ÁGI: ÚJ ESZTENDŐ
A szilvesztert mi meghitt kettesben töltjük,Vigyen el messze minden rosszat az ördög.
Délben megsütjük két szelet husikánkat,
És nem engedjük, hogy legyűrjön a bánat.
A jó TV műsorokat kiválasztjuk,
Virslivacsoránknak a vizet forraljuk.
Éjfélkor a gyerekeink hiányoznak,
Szemeinkből meleg könnycseppek potyognak.
Lefekszünk aludni, s jobb létről álmodunk,
Az év első napján rövidet sétálunk.
Hozzon hát a jövendő jobb egészséget,
Sok-sok szeretetet és nagy békességet.
Gyermekeinknek örökre boldogságot,
Nekünk pedig örömöt és vidámságot.
*
KARÁCSONY
Hó ül a
roskatag fák tetején már.
Itt ülök egymagam fájdalmaimmal.
Kint már a napsütés felhők mögül vár.
Én meg csak bent vagyok várakozással.
Odaát az
ablakban egy macska néz.
Leskelődés közben gyakran mosakszik.
Kellemes és derűs perceket idéz.
Szívem titokban el- elvágyakozik.
Egy cica volt
nálunk látogatóban.
Nagylányom messziről utazott ide.
Karácsonyra jött ő derűt hozóan.
Nagy fiam is
jött ajándékaikkal.
Menyasszonyával nagy örömöt szerzett.
Szép karácsonyt hoztak sok-sok mosollyal.
*
TÉL
Megérkezett
a tél ,dér lepi be a fákat,
Zúzmara a füvön, szél borzolja az ágat.
Jégvirág az ablakon, ámulva csodálom,
Nemsokára jön a hó, a szűz fehér álom.
Gyermekek
lent a téren, nagy hóember készül,
Hógolyóznak a fiúk, míg a nagy mű épül.
A lányok kacarásznak, hemperegnek hóban,
Most a szülők sem szólnak, hadd játsszanak, jól van.
Nagymama néz
ki az ablakon mosolyogva,
Ő már a beiglit tervezi a karácsonyra.
Szánkókon húzzák a nagyok a kisebbeket,
Vidáman élvezik a nagy-nagy örömüket.
A
legbátrabbak már korcsolyáznak a jégen,
El is esnek néha, de csak nevetnek éppen.
Szalad az idő játszva, besötétedett már,
Menni kell haza gyorsan, otthon jó meleg vár.
*
MÉG NEM JÖN A TÉL
Szomorú szem
az ablakban lesi már
Vajon a tél hová bújt el az idén?
Rezgő rozsdás levelek hintáznak, bár
Kopasz ágakat mikor láthatok én?
Hó
csillogás, a szánkón lobogó haj,
Szilaj szaladás szűz havon, eleven
Kacagás zengne-csengne, mint tavaly.
Menekülj már ősz, jöjjön az én telem!
Télapó is
elment már réges-régen,
Nem várta hóember az udvarunkon,
Várjuk a karácsonyt ünnepi díszben,
Új esztendő kopog az ablakunkon.
..........................
KALOCSA
ZSUZSA: Áldott este
Fényt
szikrázik az ég szekere,
sok-sok csillag a rúdja és kereke.
Lassan célba veszi földi útját,
utaznak rajt éneklő angyalkák.
A Szent Karácsony közeleg,
örvendeznek az emberek.
Ünnepelnek
és vigadnak,
itt, dolguk van az angyaloknak.
A kisdedhez igyekeznek,
öröm-ódát énekelnek.
Áldott este
hozza az ünnepet,
szeretet hatja át a szíveket.
A sok gyertya lángja oly csillogó,
kis Jézus születése megható.
Öröm tüze fénylik a szemeken,
harang szól, kis Jézus megszületett.
.......................
SIKLÓSI
ERZSÉBET: BEFONTALAK
Befontalak
képzeletembe
rácsot szőttem belőled,
hogy ne szabaduljak,
S kívül maradtam.
Repüljetek szilánkok
lelkem fűrészével
szétvágom a rácsot.
Te ne zárj be senkit,
boldogság tömlöcödbe,
én befogadlak az enyémbe,
sokkal tágasabb.
*
Nélküled
Karácsony
most is
eljön majd egy
nélküled karácsony
gyertyát gyújtok érted
oszlatom magányom
az újvárosi templom
harangszava majd ha
szobádba betéved
minden kondulásban
fájdalmamat érzed
tudni fogod akkor
imádkozom érted
megfáradt lelkünknek
békességet kérek
legyen áldás minden
küszöbön-kilincsen
egyszer együtt leszünk
minden gyertyafényben
**********************
14. EMLÉKEZÉS
RÉGI KARÁCSONYOKRÓL
Csomor Henriett:
Elcsendesül a világ
A Hármas, s
a Zengő hegyeknek vonulatain már havasan kapaszkodnak egymásba a fák. Tomboló,
süvítő szél hordja a havat. Pillanatok alatt hófehér paplanba takarja a falut.
Vékony jéghártyák alatt lassan csordogál a kis patak. Most, hogy isznak
belőled, be vagy fagyva, látom már a szarvasokat, jönnek szomjukat oltani. A
legszebb, ékesebb, szétágazó agancsú, ki már jól ismeri a téli erdőt, egyik
patájával rálép a vékony hártyájú jégre, súlya alatt beszakad. Sorban, kellő
méltósággal, s türelemmel egymás után szomjukat oltják. Hidegben leheletüket
látni, lassan, és békésen vonulnak vissza az erdő mélyére.
Sudár fenyőt
vastagon hó takarja, virgonc mókus ugrándozik rajta.
Lent a
faluban gyermekek örömujjongásaikat hallani, ahogy szánkókkal siklanak le a
dombtetőről. Kalapos hóemberek üdvözölnek az udvarokból. A kültéri égők mind
arra várnak, hogy fényárban ússzanak, ahogy feljön az esthajnal csillaga.
Alig pár
óra, és ismét eljön a szenteste. Ablakokon át kiszűrődik az ünnepi fények ragyogása,
szívet melengető a látvány annak is, akinek nincs már szerető családja. Fenyő
illatát érezni már az otthonokban, angyalok szállnak, szárnyaikat szétterítik a
kék égen.
![](./index_files/Heni2.jpg)
Csomor Henriett
Senki se
látja őket, csak érezzük jelenlétüket. Egyre jobban vágyunk a varázslatos éj
után, amikor öröm és csillogó fény árad szemeinkben.
Elgyönyörködöm
a téli tájban, a díszítő hópárnákban, ahogy a háztetőkön ülnek, az ereszen
függönyként logó vastag jégcsapokban. Gyermekként titokban nyalogattam, jócskán
hozzásegített a torokgyulladáshoz.
Hazatérve
édesanyámhoz, rohanok a konyhába, sokkal kevesebbet főz kifogástalan étkeiből,
mint régen, amikor még öten ültük körül az asztalt. Most már csak ketten,
meghitten ünnepelünk örök szeretetben. Fenséges halászlevét, s mézes krémesét
fogyasztjuk. Anya ízesen tud főzni, az első falatnál szétárad számban finom
étke, mindig azt mondom neki: "Ez mennyei étek édesanyám, köszönöm."
Nekem ő az igazi szakácsom. Cserépkályhában
duruzsol a tűz, árad a meleg, hamar felmelegszek. Lassan
leszáll a varázslatos este, sűrűn esik a hó, kergetőzve leesnek a puha
hópaplanba. A hold
kibontotta hosszú szőke haját, s betakarta fázós kis csillagjait.
Elcsendesül
a világ, mindenki hazaér szerető családjához. Felnőttek, s aprók, egymás kezét
fogva szentestén körülállják a zöld fenyőt, amely gyönyörű fényben úszik.
Mennyből az angyalt éneklik, szemükben öröm tükröződik.
Édesanyámhoz
bújva meghitten, s szeretetben, csendesen énekelünk gyertyafényben.
ÁLDOTT
MEGHITT ÜNNEPET KÍVÁNOK!
2018.12.21.
*Kísérő
versem:
Csomor
Henriett: Kis fenyőág Szentestén
Szentestén
átsuhantam
ablakod résein,
asztalodra tettem egy kis fenyőágat.
Abban a kis fenyőágban,
a tűlevelei között én vagyok.
Ne félj, ha kezedbe veszed,
nem bök meg, csak én
simogatom szép ujjaidat.Ágyadon ülsz, drága
szívedből szeretet árad.
Gyönyörű arcodra
könnyeid gurulnak
két szép szemedből.
Észrevétlenül odaosontam melléd.
Könnyem csordul az örömtől,
hogy láthatlak.
Leguggoltam eléd, derekadat átöleltem.
Könnyeidet óvatosan letöröltem.
Drága kis kezeidet, amíg csak lehetett,
óvatosan fogtam.
Aztán kimentél szent
karácsony ünnepét ünnepelni.
Én pedig itt maradtam e
szeretetteljes ünnepen,
a fenyőág közé bújva,
hogy örökké óvhassalak.
2016.
december 17.
![](./index_files/Heni2.jpg)
**********************
15. VERSRŐL
VERSRE - KORTÁRS IRODALOM
Kovács Tibor
- Karácsony
Eljön e idén
is a Télapó,
S Jézuska is?
Hozva sok finomat és jót,
Na meg virgácsot.
Eljön bizony
hoz,
Babócáknak és kicsiknek,
Minden jót.
Virgácsot és
csupa finomságot,
A karácsonyfa alá sok szép csomagot,
És sok - sok szeretetet.
2020.
november
............
KELEMEN
GYÖRGYNÉ EDIT: Reménycsillag Remény
fénylő csillaga,kérlek, néz le ránk, ragyogd be az éjszakát.Halál az, mi köztünk jár.Reményt gyújts a keserves szívekbe, Újra éljen az élet fája, legyen teli szép virággal.Hit, remény és szeretet, nyíljon ki szívetek.Félelem zárja most kulcsra ajtónkat, és retteg, ki kint van.Hívatlan, gonosz vendég ne akadjon rá, Haza a vírust ne vigye,szeretteit meg ne betegítse. Sóhaj száll az ég felé.Legyen már vége, elég!Mosolyod a maszk ne rejtse, félned soha többé ne kelljen.Remény csillaga, ragyogj hát!Emberek sokasága nagyon vár!Temetőben szól a lélekharang,könny és bú fájdalma. Halld meg hangunk,legyen vége már, sok- sok fájó szív vár rád.............................
NAGY CSABA: A csendben
elmerülve mely keresztülível szirten át. Hogy lehet, hogy e lényt ne szeressem,hogy benne társam ne keressem. Már csöndes ága között az arany napotnem tartja, s madara is elhallgatott. Virága sincs már, sem édes gyümölcse,mégis ő az alkony szelíd bölcse. A szemlélő, ki oly esetlen,s végtelen titkába, hogyha elmerül, törékeny szálként is szelíden arra dől,amerre lelke vonja szüntelen. 2020.11.11. *
Tengernek
szültek...
Tengernek
szültek
csak egy kósza vízcsepp lettem.
Erdőnek reméltek,
csak árva cédrusként meredtem.
Sólyomnak hittek,
és csak két szárnyként sínylek.
Két szárny csupán,
amely olykor meglebben.
Fölszálltam s eltűntem magasan
a kék végtelenben.
2020.11.12.
..................................
Gergye Imre: Idő
Megint
elmerengtél,
kopogásával a telefonpóznán
riaszt a fakopáncs.
Lehajolok,
hogy cöveket verjek.
Maradnék,
de derekamból
bakot ácsol
az idő.
........
Csomor
Henriett: Hulló
levelek
Őszi
lombkoronák,
gyönyörűek
vagytok.
Életörömet
adtok,
ha rátok
nézek.
Azt
sugalljátok,
hogy érdemes
élni
ezért az
Isten adta
szépségért.
Nem túlzok,
ha
azt mondom:
a
szabad ég
alatt
színessé
festitek
a csendes
tájat.
A szél
gyakran
végig söpör
rajtatok,
utolsó
táncra
hív
benneteket,
szorosan
ágaitokba
kapaszkodva
lassuló
táncba kezdtek
összebújva.
Aztán jön
egy
nagyobb
széllökés,
könnyezve
észrevehetetlen
sóhajtással
földre
hulltok.
Mintha a fák
alatt
színes
szőnyeget
terítenének
elénk
abban járunk
és
hallgatjuk
az avar
gyenge,
zörgő
elhaló
roppanását.
2020.
november 29.
S Jézuska is?
Hozva sok finomat és jót,
Na meg virgácsot.
Eljön bizony hoz,
Babócáknak és kicsiknek,
Minden jót.
Virgácsot és csupa finomságot,
A karácsonyfa alá sok szép csomagot,
És sok - sok szeretetet.
**********************
16 EGY KIS TÖRTÉNELEM
KELEMEN
GYÖRGYNÉ EDIT : A feneketlen mély kút története
Valahol
távol messzi vidéken, van egy kis falu. Itt a fák és a bokrok történetet
mesélnek. A szél ahogy fújja águkat halkan súgnak, a levelek mesét mondanak.
Réges- régen, még az öreg fák mesélték és adták tovább a fiataloknak. Ha itt
jársz te is megtudod titkukat. Piciny falucska, mindig is szorgos, dolgos emberek otthona. Verejtékkel keresik
kenyerük és az anyaföld a lelkes munkát meghálálja, jó fekete termőföld ad jó
termést. Az emberek kedvesek és becsületesek, itt soha semmi nem tűnik el. A
falunak volt egy feneketlen mély kútja. Vize kristály tiszta és még a
legnagyobb melegben is hűs, mikor a szárazságban szinte kiszáradt minden a kút
vize akkor sem fogyott ki.Történt
viszont, hogy a környéket a tatár dúlta. Mit is tegyenek(?), dugták össze a fejüket
az emberek.- Menekülni,
futni kéne! Kit itt találnak, nem kímélik, mind leölik! *Összeszedték
hát kis holmijukat. Viszont mi legyen a templomi haranggal. Elvinni nem tudják,
nehéz, ha itt hagyják elvész. Gondoltak hát egy nagyot. Leengedték a harangot a
kútba. Értékük ami volt az kevéske, a harangban rejtették el. A jó Isten majd
vigyáz a harangra és kis kincseikre. Beleraktak mindent, mi szívüknek kedves
volt. A harang alját beforrasztották. Harangot a feneketlen mély kútba
leengedték, hogy a tatár meg ne találja.Az emberek
elmenekültek, sírva, jajongva hagyták hátra kedves otthonuk. Messziről látják,
hogy a tatárok mérgükben az üres házakat felégették. Oda a szép kis házuk,
kicsi falucskájuk. A vész elmúltával volt aki vissza tért a faluba, de legtöbben
elmentek és máshol kezdtek új életet.Az idő
eltelt és már csak, pár ember meséli a régi történetet. *Valamikor
régen, a kutat és a harangot megtalálták. Ki akarták húzni. Hat ökör próbálta,
már majdnem kint volt, mikor jött egy kis fekete puli kutya és az ökröket
megugatta. Ökrök megijedtek, a kötél elszakadt, a harang a kútba visszazuhant.
A kút és a harang őrzi kincsét azóta. Hogy a kút hol van, a feledés borítja!
Keresték többen, senki meg nem találta. Mondják, minden hetedik évben a harang
megszólal, viszont ki azt meghallja, rögtön meg is hal. Név emlékeztet már csak
rá: Harangos ér.A fák a
bokrok titkot mesélnek, már csak ők tudják a kincs rejtekét. Talán
egyszer kiderül és a titokra fény derül. Addig is a kút őrzi feneketlen
mély titkát. Ahol találod, a neve Pusztaföldvár.
**********************
17. ÉLETFILOZÓFIÁM
17. ÉLETFILOZÓFIÁM
SZEGZÁRDI
NAGY VENDEL: VISSZATÜKRÖZŐDÉSEIM
- VAKON SÁNTÍTÓ FILOZÓFIA -
Ha szegény vagy, nézheted magad a kútban, vagy egy tó csillogó vizében.A gazdagok láthatják arcukat fényesre csiszolt ezüst tükörben.Velencéből hozott,Metszett üvegben. De hogyha a valódit akarod látni, nézzél kedvesed szemébe, az igazság
tükrébe.Kútvízéből pislog reádegy lomha béka, jelzi a víz iható még,senki nem mocskolta.A tó sima fényét megfodrozza egy falevél, a gazdag hölgynek elfeketedik
tükre ezüstje.Csak a szemed őszinte örökre.Gyere kedvesem ide, utoljára üljél az ölembe, s nézzél a szemembe, Elhaló
fényét talán látod e?Végsőként a te arcod élét véstem be fejembe.Ezentúl fehér botot veszek a kezembe, s fekete kalapot teszek a
fejemre.
*
Mikor elhatároztam, hogy megházasodom, a szó
legszorosabb, és mindenféle értelmében, kiterveltem, hogy mindenhol tükrökkel
fogom felszerelni lakótereimet, gépjeimet, autóimat.Minden helyzetben kontrollálni akartam magam, hogy ellenőrizzem mindenkori
tevékenységeimet, a megfelelési kényszer sugallatára. Hála Istennek, hogy ezen elhatározásomnak a negyede sem valósult
meg, hiszen nem szereltem tükröt a hálószoba plafonjára, és a
fürdőkád fölé sem, csak egy kis falitükör segítette a borotválkozásomat,
de ma már arra sincs szükségem vakságom okán.Végül is teljes alakot mutató előszoba tükör segített az elindulásban,
a végső pillantás, hogy minden rendben van e hogy emberek közé
mehessek nehogy valami közbotrányt okozzak megjelenésemmel.Irigyeim akkor teljes búcsút nyernének.Igazából soha nem tetszett maradéktalanul az amit láttam, és szokásommá vált az
a mondás, mikor belenéztem, hogy .. szemét. Azért mégis néha előfordult, hogy felemás cipőben, vagy zokniban
mentem el otthonról, de a vakok nem vették észre, érthető módon, és ha
egy látó szólt, hogy menjek haza, és cseréljem le a hibás darabokat, azt
válaszoltam, minek menjek haza, hiszen otthon is csak felemás zoknira tudnám
kicserélni....No ezt nemigazán értették.Elvoltak vele egy darabig. *Kissé
elvont, kíváncsi , és filozofikus elhivatottságom okán , elméleti
kísérletezésekbe fogtam, az emberi test , és lélek tanulmányozására.Ha egy olyan tükröt kreálunk, ami minden helyzetben mutatja
a mezítelen testet, elölről, hátulról, felülről, és alulról, akkor
minden síkban mást látunk, ámbár mindig ugyan azt az embert nézzük. Erre
a filozofikus elméletemre felfigyelt pszichológusom is, és mondta,
ezentúl ő is példálódzik majd ezzel az elmélettel. * Maga a tükör évezredek óta szolgál bennünket, és nem csak
a hiúságunkat elégíti ki látvány formájában, hanem van némi gyakorlati
funkciója is.Autókon fontos a visszapillantás, hogy mi is van a hátunk mögött,
és mit hagytunk el, s ez lehet átvitt értelemben is, mit is hagytunk magunk
után.Sokszor csodáltam a periszkópot, hogy alul belenézek, és felül kilátok...
érdekes jelenség, akár a tükrökkel vetített fények világa.Egyik munkatársam, hogy ne érje soha meglepetés, különféle nagyságú, és irányú
tükröket rakott fel a raktára falaira, amiben időben látta, hogy ki
és mi, és milyen szándékkal közeleg az ő intim szférája felé,
nehogy véletlen alvás, vagy alkoholizálás bűnén kapja az éber főnöke.Ez a mindenki magából indul ki elmélete, és a bizalmatlanság
mindenkori jele.Önkiszolgáló boltokban is tükrökkel nézik hogy mit is csinál a vevő
a polcok között, és néha ezt még kamerákkal is megtetézik. A nagy testvér
figyel.Orvosnál eléggé el nem ítélhető módon, különféle tükröket dugnak fel,
vagy le az ember fiába, lányába, és amikor már benyelted, felkapcsolják
benned a villanyt, és akár a gyomrodba, és a vesédbe is
bele látnak, bár ezt szúrós szemmel akár egy feleség is elvégezheti
a konyhaasztalnál is hazaérted után.Hogy egyéb testrészeket ne is említsek...Használhatunk bármiféle régi, vagy modern eszközöket, mégis csak az igazi tükör
a szem, a lélek tükre.Felkaphatjuk a fejünket, mondván, ne használjunk közhelyeket,
de mégis csak ez az igazság.A közhely, néha közröhellyé is válhat.Szemeinkből minden kiolvasható, bánat, öröm, igazság, hazugság egyaránt.Legfájdalmasabb élményem, mikor kislányom szemében láttam a
csalódottságot, a féltést, és a félelmet, s nem szégyelltem
bocsánatot kérni tőle, hogy csalódást okoztam. *Elmúlott már éppen tíz éve, hogy elveszítettem a látásomat,
kisunokám azonnal ugrott, ártatlan, gyermeki lelkülettel, papa megkeresem.Drága, tündér kis szívem. *Azóta kénytelen, kelletlen vakon megbízom bennetek, mindenkiben.Belső látásom, belső világom fokozatosan fejlesztem.Köszönöm mindenkinek, aki megmaradt vakságom tíz évében, mindvégig mellettem.Majd megadózok érte.Látom azokat, akik ismernek, de kikerülve fejcsóválva néznek utánam, és
magukban, vagy félhangosan kérdik, hát ez még él?Látlak benneteket buták.Szemetekben tükröződik az értetlenség, a csodálkozás, a
tehetetlenség érzése.Bennem pedig visszatükröződnek a régi, szép emlékek, az élmények,
a barátok, rokonok, és ugye hogy csodáljátok, mindez megmaradt, akkor is
ha nem látok.
Látásmódom megváltozott
Olykor-olykor
Eltűnődöm a
Magyarok némely szaván,
Mikor a vak mondja,
Megnézem, s látom.
Képletes talán.
Hiszen
Nem vagyok vak,
Csupán csak nem látok.
Micsoda különbség.
Ugye csodáljátok?
Azt hogy világtalan,
Szívből utáljátok.
Gyönyörű ez a nyelv,
Mindent kifejez,
Örömöt, bánatot,
Minden árnyalatot
Bátor, okos,
Bugyuta gondolatot.
Végül is belátod,
Lehet jó a meglátásod,
Akkor is, ha nem látod.
Reméljük meglátod,
Ki maradt végül a barátod.
Visszatükröződnek benned
az elmúlt világok.
2020. november 06.
**********************
18.TERMÉSZETGYÓGYÁSZAT
- SOPONYAI MIHÁLY ROVATA -
A rost jó! Élelmi rostok jelentősége a cukorbetegség karbantartásába
A népbetegségnek számító metabolikus szindróma több krónikus elváltozás összefoglaló neve: a hasi típusú elhízás, a cukorbetegség (vagy annak előállapota), a kóros koleszterinprofil és a magasvérnyomás-betegség közül kettőnél több jellemző az érintettekre. A tünetszegény elváltozások hosszú távon rombolják az életminőséget, súlyos szövődményekhez vezethetnek, és egymás kockázatát többszörösére növelik. Hogyan előzhetjük meg a kialakulásukat? Mit tehetünk a már kialakult betegség
esetén?
![]() |
Soponyai Mihály |
Nem úszható meg a saját magunkra való odafigyelés, nem hagyatkozhatunk kizárólag az orvosi kezelésre! A kiegyensúlyozott táplálkozás az egészségügyi gondozás és fizikai aktivitás mellett a megelőzés egyik fő pillére. Több cikkben körüljártuk már a cukorbeteg étrend sajátosságait, a károsodott szénhidrát-anyagcseréhez igazodó táplálkozási elveket. Nemcsak a szakmai ajánlásokban és ismeretterjesztő anyagokban találkozunk ezzel, hiszen az aktuális divatdiétáknak is a szénhidrátbevitel korlátozása az egyik alapvetése.
*
Mik azok az
élelmi rostok?Ritkábban hallunk az élelmi rostokról, pedig ezek legtöbbje szintén a szénhidrátok közé tartozik. Mitől mások a rostok, mint a „sima” szénhidrátok? Az élelmi rostok alkotóelemeit olyan kötések kapcsolják össze, amelyeket az emberi emésztőrendszer nem tud lebontani (hiányoznak az erre alkalmas emésztőenzimek). Emiatt a rostok – az emészthető tápanyagoktól eltérően – elkerülik a felszívódást a vékonybélben, és a vastagbélig tartó útjuk során különféle kedvező hatásokat fejtenek ki.
*
Miben vannak
élelmi rostok? Gyakorlatilag minden, természetes vagy ahhoz közeli formájában
fogyasztott növényi élelmiszerben: zöldségekben (különösen a száraz
hüvelyesekben), teljes értékű gabonából, álgabonából készült élelmiszerekben,
olajos magvakban, gyümölcsökben. A táplálkozási ajánlások a rostdús táplálkozás
előnyeinél legtöbbször egy kalap alá veszik a különféle élelmirost-típusokat, pedig
ezek rendkívül változatos szerkezetűek. Pont ezért többféleképp viselkednek a
tápcsatornában, és különbözőek az élettani hatásaik is.
Az élelmi rostok előnyös hatásai
Az emésztés során a tápcsatornába kerülő táplálék összekeveredik az emésztőenzimekkel. A legelemibb alkotóikra bontott tápanyagok az óriási összfelületet képező vékonybél mikrobolyhokon keresztül kerülnek be a keringésbe. Az élelmi rostok egyes típusai besűrítik a béltartalmat, lassul az emésztőenzimekkel való keveredés, csökken a felszívódó glükóz és koleszterin mennyisége. Ennek azonnali hatásaként mérséklődhet az étkezés utáni vércukorszint-emelkedés.
Az élelmi rostok egy részét az emésztőrendszerünkben élő hasznos mikrobák fel tudják dolgozni: ezt a folyamatot fermentálásnak nevezzük. Az ennek során termelődő zsírsavak elképesztően hasznosak: a bélfalat táplálva hozzájárulnak az emésztőrendszer egészségének megőrzéséhez, segítenek a gyulladásos folyamatok elleni védekezésben, támogatják az immunrendszer megfelelő működését.
Emellett az élelmi rostok csökkentik a táplálék átlagos energiatartalmát, és a gyomorürülés lassításával fokozzák a jóllakottságérzetet. A felsorolt hatások révén a rostban gazdag táplálkozás segíthet az elhízás megelőzésében és a súlyfeleslegtől való megszabadulásban, valamint a diabétesszel gyakran együtt járó székrekedés elkerülésében. Egyes kutatások alapján az étrend rosttartalma a testzsír eloszlásával is összefügg: a több rostot fogyasztóknál kisebb volt az átlagos derékbőség és a hasi elhízás mértéke.
Mennyi rostot egyen a cukorbeteg?
A cukorbetegség (és a metabolikus szindróma többi betegségének) étrendje mindenképpen rostban gazdag, az ajánlások napi 30-45 gramm élelmi rostot említenek. Ez egyébként megegyezik az egészséges felnőttek számára javasolt értékkel – azaz megelőzési céllal is ez a mérvadó. Fontos, hogy ezt a rostbevitelt nem étrendkiegészítők formájában érdemes letudni. A rostoknak a diabétesz kockázatára, lefolyására gyakorolt étrendi hatása összetett. A természetes élelmirost-forrás alapanyagok (zöldségek, gyümölcsök, teljes értékű gabona, olajos magvak) értékes beltartalmuk miatt kedvezőbb hatást fejtenek ki a rostkivonatok, mesterséges rostkészítmények szedésénél. A sok-sok növényi élelmiszert tartalmazó mediterrán étrend cukorbetegekre alakított változata például ideális a rostbevitel szempontjából is.
Hogyan kerül élelmi rost az ételünkbe?
Semmilyen extra erőfeszítésre nincs szükség, egyszerűen csak követni kell a kiegyensúlyozott táplálkozás egészséget támogató elveit, a mértékletesség mellett odafigyelve a változatosságra is. Az étrend alapját az élelmi rostban gazdag zöldségek, teljes kiőrlésű gabonafélék, alacsony szénhidrát tartalmú gyümölcsök alkotják, alacsony zsírtartalmú tejtermékekkel, sovány fehérjeforrásokkal, telítetlen zsírsavakban gazdag növényi olajokkal, kevés olajos maggal, diófélével kiegészítve. Az alapanyagok változatossága mellett általában csökkentett energiatartalom és a megszokott hazai adagoknál kisebb szénhidrátbevitel jellemzi az étrendet.
Összefügg a rosttartalom a vércukorszinttel?
Az élelmiszerek vércukoremelő hatása és rosttartalma között legtöbb esetben fordított kapcsolat van: a magasabb élelmirost-tartalmú szénhidrátforrások kevésbé emelik meg a vércukorszintet, mint a rostszegény változatok.
Különösen előnyös a durumbúzából készült tészta, liszt, mert ennek keményítőtartalmát a szénhidrátbontó enzimek a normál búzához képest kevésbé hatékonyan és lassabban bontják egyszerű cukorrá. Igazi rostbajnok a zab: a benne található egyik élelmirost-típus igazoltan segít a koleszterinprofil javításában is.
Ne féljünk a száraz hüvelyesektől! Kerüljenek rendszeresen az asztalra lencsével, vöröslencsével, csicseriborsóval, babbal készült fogások! Bár alapanyagként szénhidráttartalmuk jelentős, magas élelmirost-tartalmuk miatt vércukorszintet emelő hatásuk (glikémiás indexük) mérsékelt, különösen, ha más zöldségekkel együtt készítjük el őket.
Az élelmi rostban szegény élelmiszerek eleve kerülendők: a tudatosan táplálkozó cukorbeteg fehér kenyeret, finomlisztből készült pékárut, rostszegény és egyben magas keményítő tartalmú köretet (például fehér rizs, fehér lisztből készült tésztaköret, burgonyapüré), cukorral készült édességet legfeljebb alkalmanként, és egyszerre kis mennyiségben fogyaszt a kiugró vércukorértékek elkerülése érdekében. Az adott fogásba becsempészett rostdús alapanyag segít, hogy ne legyen olyan magas a teljes étkezés glikémiás terhelése.
Kell valamilyen óvintézkedés az élelmirost-bevitel növelése esetén?
Nagyobb mennyiségű élelmi rost étrendbe iktatása a vércukorszint befolyásolása miatt hatással lehet a szükséges gyógyszermennyiségre is, ezért fontos a kezelőorvossal konzultálni, ha a megszokott étrendhez képest jelentősen növeljük az élelmirost-fogyasztást.
Egy speciális szövődmény esetén is külön odafigyelés ajánlott. A hosszabb ideje fennálló cukorbetegség idegrendszert érintő szövődménye lehet a gastroparesis (gyomorbénulás), amely lassult, elégtelen gyomorürüléssel jár. Jellemző tünetei a felfúvódás, csökkent étvágy, hányinger és hányás, rossz szájszag, korai telítettségérzés. A gastroparesisben szenvedő betegnek kerülnie kell a gyomorürülést lassító, magas rost tartalmú ételeket és a rostkiegészítőket, és oda kell figyelnie az ételek alapos megrágására.
Minden kedves olvasónak, jó egészséget. Meghitt készülődést az ünnepekre. Kellemes ünnepeket, Vírus mentes boldog új évet kívánok!
Üdvözlettel : Soponyai Misi
Jövőre folytatjuk.
*
Vegyük
végig, hogyan segít az élelmi rostokban gazdag étrend a cukorbetegség, és az
azzal gyakran társuló egészségügyi problémák megelőzésében, karbantartásában!Az élelmi rostok előnyös hatásai
Az emésztés során a tápcsatornába kerülő táplálék összekeveredik az emésztőenzimekkel. A legelemibb alkotóikra bontott tápanyagok az óriási összfelületet képező vékonybél mikrobolyhokon keresztül kerülnek be a keringésbe. Az élelmi rostok egyes típusai besűrítik a béltartalmat, lassul az emésztőenzimekkel való keveredés, csökken a felszívódó glükóz és koleszterin mennyisége. Ennek azonnali hatásaként mérséklődhet az étkezés utáni vércukorszint-emelkedés.
Az élelmi rostok egy részét az emésztőrendszerünkben élő hasznos mikrobák fel tudják dolgozni: ezt a folyamatot fermentálásnak nevezzük. Az ennek során termelődő zsírsavak elképesztően hasznosak: a bélfalat táplálva hozzájárulnak az emésztőrendszer egészségének megőrzéséhez, segítenek a gyulladásos folyamatok elleni védekezésben, támogatják az immunrendszer megfelelő működését.
Emellett az élelmi rostok csökkentik a táplálék átlagos energiatartalmát, és a gyomorürülés lassításával fokozzák a jóllakottságérzetet. A felsorolt hatások révén a rostban gazdag táplálkozás segíthet az elhízás megelőzésében és a súlyfeleslegtől való megszabadulásban, valamint a diabétesszel gyakran együtt járó székrekedés elkerülésében. Egyes kutatások alapján az étrend rosttartalma a testzsír eloszlásával is összefügg: a több rostot fogyasztóknál kisebb volt az átlagos derékbőség és a hasi elhízás mértéke.
Mennyi rostot egyen a cukorbeteg?
A cukorbetegség (és a metabolikus szindróma többi betegségének) étrendje mindenképpen rostban gazdag, az ajánlások napi 30-45 gramm élelmi rostot említenek. Ez egyébként megegyezik az egészséges felnőttek számára javasolt értékkel – azaz megelőzési céllal is ez a mérvadó. Fontos, hogy ezt a rostbevitelt nem étrendkiegészítők formájában érdemes letudni. A rostoknak a diabétesz kockázatára, lefolyására gyakorolt étrendi hatása összetett. A természetes élelmirost-forrás alapanyagok (zöldségek, gyümölcsök, teljes értékű gabona, olajos magvak) értékes beltartalmuk miatt kedvezőbb hatást fejtenek ki a rostkivonatok, mesterséges rostkészítmények szedésénél. A sok-sok növényi élelmiszert tartalmazó mediterrán étrend cukorbetegekre alakított változata például ideális a rostbevitel szempontjából is.
Hogyan kerül élelmi rost az ételünkbe?
Semmilyen extra erőfeszítésre nincs szükség, egyszerűen csak követni kell a kiegyensúlyozott táplálkozás egészséget támogató elveit, a mértékletesség mellett odafigyelve a változatosságra is. Az étrend alapját az élelmi rostban gazdag zöldségek, teljes kiőrlésű gabonafélék, alacsony szénhidrát tartalmú gyümölcsök alkotják, alacsony zsírtartalmú tejtermékekkel, sovány fehérjeforrásokkal, telítetlen zsírsavakban gazdag növényi olajokkal, kevés olajos maggal, diófélével kiegészítve. Az alapanyagok változatossága mellett általában csökkentett energiatartalom és a megszokott hazai adagoknál kisebb szénhidrátbevitel jellemzi az étrendet.
Összefügg a rosttartalom a vércukorszinttel?
Az élelmiszerek vércukoremelő hatása és rosttartalma között legtöbb esetben fordított kapcsolat van: a magasabb élelmirost-tartalmú szénhidrátforrások kevésbé emelik meg a vércukorszintet, mint a rostszegény változatok.
Különösen előnyös a durumbúzából készült tészta, liszt, mert ennek keményítőtartalmát a szénhidrátbontó enzimek a normál búzához képest kevésbé hatékonyan és lassabban bontják egyszerű cukorrá. Igazi rostbajnok a zab: a benne található egyik élelmirost-típus igazoltan segít a koleszterinprofil javításában is.
Ne féljünk a száraz hüvelyesektől! Kerüljenek rendszeresen az asztalra lencsével, vöröslencsével, csicseriborsóval, babbal készült fogások! Bár alapanyagként szénhidráttartalmuk jelentős, magas élelmirost-tartalmuk miatt vércukorszintet emelő hatásuk (glikémiás indexük) mérsékelt, különösen, ha más zöldségekkel együtt készítjük el őket.
Az élelmi rostban szegény élelmiszerek eleve kerülendők: a tudatosan táplálkozó cukorbeteg fehér kenyeret, finomlisztből készült pékárut, rostszegény és egyben magas keményítő tartalmú köretet (például fehér rizs, fehér lisztből készült tésztaköret, burgonyapüré), cukorral készült édességet legfeljebb alkalmanként, és egyszerre kis mennyiségben fogyaszt a kiugró vércukorértékek elkerülése érdekében. Az adott fogásba becsempészett rostdús alapanyag segít, hogy ne legyen olyan magas a teljes étkezés glikémiás terhelése.
Kell valamilyen óvintézkedés az élelmirost-bevitel növelése esetén?
Nagyobb mennyiségű élelmi rost étrendbe iktatása a vércukorszint befolyásolása miatt hatással lehet a szükséges gyógyszermennyiségre is, ezért fontos a kezelőorvossal konzultálni, ha a megszokott étrendhez képest jelentősen növeljük az élelmirost-fogyasztást.
Egy speciális szövődmény esetén is külön odafigyelés ajánlott. A hosszabb ideje fennálló cukorbetegség idegrendszert érintő szövődménye lehet a gastroparesis (gyomorbénulás), amely lassult, elégtelen gyomorürüléssel jár. Jellemző tünetei a felfúvódás, csökkent étvágy, hányinger és hányás, rossz szájszag, korai telítettségérzés. A gastroparesisben szenvedő betegnek kerülnie kell a gyomorürülést lassító, magas rost tartalmú ételeket és a rostkiegészítőket, és oda kell figyelnie az ételek alapos megrágására.
Minden kedves olvasónak, jó egészséget. Meghitt készülődést az ünnepekre. Kellemes ünnepeket, Vírus mentes boldog új évet kívánok!
Üdvözlettel : Soponyai Misi
Jövőre folytatjuk.
**********************
19.
VÉLEMÉNYEM SZERINT - OLVASÓINK ÍRTÁK
ÁBRAHÁMNÉ ÁGNES: NÉVNAPODRA
-
VENDEL NAPJÁN -
Felvirradt hát ez évnek is nagy napja,Mert ma van a Te nevednek szép napja.
Felköszönt majd életed hét angyala,
Egy fiúcska is van köztük, ihajla!!
Bekopognak az ajtódon a hetek,
S mondják a jó kívánságot Teneked.
Elég ennyi a boldogsághoz jó költő,
Van már neked kikészítve ünneplő...
Itten én is ünnepelek teveled,
összeforrott barátsággal a neved.
Vigadjál hát és szeressed nevedet,
Legyen ott a jó Isten is melletted!!
2020.10.20.
1. Lectori salutem.
Vendi egy asztalnál ül, világoszöld asztalterítőn pihen két keze. jobb kezével
Felvirradt hát ez évnek is nagy napja,Mert ma van a Te nevednek szép napja.
Felköszönt majd életed hét angyala,
Egy fiúcska is van köztük, ihajla!!
Bekopognak az ajtódon a hetek,
S mondják a jó kívánságot Teneked.
Elég ennyi a boldogsághoz jó költő,
Van már neked kikészítve ünneplő...
Itten én is ünnepelek teveled,
összeforrott barátsággal a neved.
Vigadjál hát és szeressed nevedet,
Legyen ott a jó Isten is melletted!!
2020.10.20.
.........................................
A
MAGAZIN KÉPEINEK LEÍRÁSA LÁTÁSSÉRÜLTEK SZÁMÁRA 1011. LAPSZÁM
1. Lectori salutem.
Vendi egy asztalnál ül, világoszöld asztalterítőn pihen két keze. jobb kezével
állát támassza. szürke pólót visel.
NEKROLÓG Mátyás Rita merengve ül, barna blúzban és kék kardigánban.
2. VERSEK A NAGYVILÁGBÓL
Tóth Enikő: Enikő hosszú szőke hajú, mosolygós lila pántos ruhában van.
Kovács József kopek: fekete öltönyben áll, a házuk elött.
Szilágyi Anita Vörös haja válláig ér, barna szemű mosolygos.
Csomor Henriett fekete haja vállig ér, zöld fekete kockás rövid ujjú blúz van rajta.
3. MESÉK VILÁGA
KELEMEN GYÖRGYNÉ EDIT: Vadász és a róka
Edit sétál a repce tábla mellet. sötétkék égbolton varjak repülnek.
A FEHÉR BOT NAPI IRODALMI PÁLYÁZAT EREDMÉNYHÍRDETÉSE
KELEMEN GYÖRGYNÉ EDIT: Edit fekete blúzban, s virágos
NEKROLÓG Mátyás Rita merengve ül, barna blúzban és kék kardigánban.
2. VERSEK A NAGYVILÁGBÓL
Tóth Enikő: Enikő hosszú szőke hajú, mosolygós lila pántos ruhában van.
Kovács József kopek: fekete öltönyben áll, a házuk elött.
Szilágyi Anita Vörös haja válláig ér, barna szemű mosolygos.
Csomor Henriett fekete haja vállig ér, zöld fekete kockás rövid ujjú blúz van rajta.
3. MESÉK VILÁGA
KELEMEN GYÖRGYNÉ EDIT: Vadász és a róka
Edit sétál a repce tábla mellet. sötétkék égbolton varjak repülnek.
A FEHÉR BOT NAPI IRODALMI PÁLYÁZAT EREDMÉNYHÍRDETÉSE
KELEMEN GYÖRGYNÉ EDIT: Edit fekete blúzban, s virágos
blézerben van, mosolyogva vette át díját..
4. ELISMERŐ SZAVAK FONTOSSÁGA
ÁRVAY MÁRIA SOROZATA : DICSÉRET SZÉP SZÓ, HA KIMONDJÁK ÚGY JÓ
ÁRVAY MÁRIA: Marika rövid barna hajú. Egy szürke bordós
4. ELISMERŐ SZAVAK FONTOSSÁGA
ÁRVAY MÁRIA SOROZATA : DICSÉRET SZÉP SZÓ, HA KIMONDJÁK ÚGY JÓ
ÁRVAY MÁRIA: Marika rövid barna hajú. Egy szürke bordós
kőoszlopnak támaszkodik.
5. FANTÁZIA REGÉNYSOROZAT
Samu Ágnes: Ősi erők és az újjászületett testvériség (2018 - 6. fejezet - 3. rész). Dragon meséje
SAMÚ ÁGNES Nyári ruhában mosolyogva, ül egy fatörzsön. Fekete hajú,
5. FANTÁZIA REGÉNYSOROZAT
Samu Ágnes: Ősi erők és az újjászületett testvériség (2018 - 6. fejezet - 3. rész). Dragon meséje
SAMÚ ÁGNES Nyári ruhában mosolyogva, ül egy fatörzsön. Fekete hajú,
mosolygós, fekete szemüveg van a szemén.
6. VERSVÁLOGATÁS
KLEMENT BURZA MÁRIA, ÉS I. P. STEVE ÍRÁSAIBÓL
Klement Burza Mária áll egy zöld levelű fa mellett, haja ősz, fekete szemű,
6. VERSVÁLOGATÁS
KLEMENT BURZA MÁRIA, ÉS I. P. STEVE ÍRÁSAIBÓL
Klement Burza Mária áll egy zöld levelű fa mellett, haja ősz, fekete szemű,
kék hosszú ujjú blúzt visel.
I.P.Steve. ősz hajú, barna szemű szemüveges.
fekete ingben van, oda van a kép bal alsó sarkába írva fekete betűkkel I.P.STEVE
7. ANGYALI TÖRTÉNETEK
VÉGHELYI PÉTERNÉ : A megmentett (2. rész)
Véghelyi Péterné guggol, térdén könyököl. mindkét kézfeje álla alatt van.
I.P.Steve. ősz hajú, barna szemű szemüveges.
fekete ingben van, oda van a kép bal alsó sarkába írva fekete betűkkel I.P.STEVE
7. ANGYALI TÖRTÉNETEK
VÉGHELYI PÉTERNÉ : A megmentett (2. rész)
Véghelyi Péterné guggol, térdén könyököl. mindkét kézfeje álla alatt van.
Kendő takarja fekete haját, fehér blúz van
rajta, mosolyog.
Novellája végén két kis angyal látható.
8. HAZAI TÁJAKRÓL
SZEGZÁRDI NAGY VENDEL: SZEMEZGETÉS LEGÚJABB ÍRÁSAIMBÓL
A KERESZTFA, ÉS A BITÓFA EGY TŐRŐL FAKADNAK
Nagy Vendel versénél. Nagy Vendel áll a képen. Piros zakót, fehér inget,
Novellája végén két kis angyal látható.
8. HAZAI TÁJAKRÓL
SZEGZÁRDI NAGY VENDEL: SZEMEZGETÉS LEGÚJABB ÍRÁSAIMBÓL
A KERESZTFA, ÉS A BITÓFA EGY TŐRŐL FAKADNAK
Nagy Vendel versénél. Nagy Vendel áll a képen. Piros zakót, fehér inget,
fekete nadrágot visel.. kezeit összefonja maga
előtt.
Arca komoly. szemüveges. szőke hajú.
9. FANTÁZIA REGÉNYSOROZAT
KISS ANIKÓ , ÉS KISS ERIKA : AZ ELÁTKOZOTT HABÓ (10. fejezet. 2.rész)
Az Elátkozott Harcos
Anikó és Erika: mindketten fekete hosszú hajúak, mosolygósak, fekete
Arca komoly. szemüveges. szőke hajú.
9. FANTÁZIA REGÉNYSOROZAT
KISS ANIKÓ , ÉS KISS ERIKA : AZ ELÁTKOZOTT HABÓ (10. fejezet. 2.rész)
Az Elátkozott Harcos
Anikó és Erika: mindketten fekete hosszú hajúak, mosolygósak, fekete
szeműek, egyikük szemüveges. lila ruhában
vannak.
10. MEGJELENT ÁRVAY MÁRIA LEGÚJABB E.- KÖNYVE
Árvay Mária: Vesztesből is lehet győztes / Fejlődésregény
ÁRVAY MÁRIA: Marika rövid barna hajú. Egy szürke bordós
10. MEGJELENT ÁRVAY MÁRIA LEGÚJABB E.- KÖNYVE
Árvay Mária: Vesztesből is lehet győztes / Fejlődésregény
ÁRVAY MÁRIA: Marika rövid barna hajú. Egy szürke bordós
kőoszlopnak támaszkodik.
11. ÉLETTÖRTÉNETEIMBŐL
VÉGHELYI JÓZSEF: Voltam mint Te, s leszel mint én... - egy temetői
11. ÉLETTÖRTÉNETEIMBŐL
VÉGHELYI JÓZSEF: Voltam mint Te, s leszel mint én... - egy temetői
látogatás margójára -
Józsi bácsi kék rövid ujjú ingben, fehér kalap van rajta. komoly tekintetű.
12. NOVELLA ÉS VERS
GANT ELIZABET : Csend és vihar
Gant Elizabet: hosszú vörös hajú, mosolygós. Kék virágos blúzban van.
14. RÉGI TÖRTÉNETEK
Kovács József Kopek: Egy cigánylány temetésén.
KOVÁCS JOSEF KOPEK: mosolygós arcú, fekete zakóban fehér
Józsi bácsi kék rövid ujjú ingben, fehér kalap van rajta. komoly tekintetű.
12. NOVELLA ÉS VERS
GANT ELIZABET : Csend és vihar
Gant Elizabet: hosszú vörös hajú, mosolygós. Kék virágos blúzban van.
14. RÉGI TÖRTÉNETEK
Kovács József Kopek: Egy cigánylány temetésén.
KOVÁCS JOSEF KOPEK: mosolygós arcú, fekete zakóban fehér
ingben nyakkendőben van.
15. VERSRŐL VERSRE - KORTÁRSAINKTÓL
Csomor Henriett fekete rövid hajú mosolygós rózsaszín kockás
15. VERSRŐL VERSRE - KORTÁRSAINKTÓL
Csomor Henriett fekete rövid hajú mosolygós rózsaszín kockás
ingben s farmerkabátban van.
REMÉNYI TAMÁS Sötétkék pulóverben van, fekete szemű, ősz hajú mosolygós.
Kuchta Csilla vörös rövid haja van, mosolygós fekete blúzban van.
16. GYILKOS GLOSSZA
Csomor Henriett: Hogyan jutok haza?
CSOMOR HENRIETT: MEGY-BORDÓ HÁROMKEREKŰ motorján ül
REMÉNYI TAMÁS Sötétkék pulóverben van, fekete szemű, ősz hajú mosolygós.
Kuchta Csilla vörös rövid haja van, mosolygós fekete blúzban van.
16. GYILKOS GLOSSZA
Csomor Henriett: Hogyan jutok haza?
CSOMOR HENRIETT: MEGY-BORDÓ HÁROMKEREKŰ motorján ül
a fűzfa alatt. Rózsaszín kockás ingben, világoskék farmerszoknyában,
és világoskék farmer sapkában van. két vörös rózsa van mellette.
17. HANGOS VERSEK
Guszti és Kati, áll egy épület előtt. Guszti Kati vállaira tette kezét.
és világoskék farmer sapkában van. két vörös rózsa van mellette.
17. HANGOS VERSEK
Guszti és Kati, áll egy épület előtt. Guszti Kati vállaira tette kezét.
Guszti fekete pólóban van, rövid fekete hajú
szemüveges. Kati egyik
kezét Guszti hátához teszi.
Mosolygós, fehér blúzban van, szőkés barnás rövid hajú.
18. TERMÉSZETGYÓGYÁSZAT
SOPONYAI MIHÁLY ELEGÁNS, ÖLTÖNYBEN VAN .
Kedves Vendi
igazán gyönyörű verset alkottál megest!
Szeretettel gratulálok! H. Heni
2020.11.02. 20:13 keltezéssel, Nagy Vendel írta:
Megjegyzés: (Halottak napja a szekszárdi újvárosi temetőben) 2019.. november 02.
Mosolygós, fehér blúzban van, szőkés barnás rövid hajú.
18. TERMÉSZETGYÓGYÁSZAT
SOPONYAI MIHÁLY ELEGÁNS, ÖLTÖNYBEN VAN .
...............................
Kedves Vendi
igazán gyönyörű verset alkottál megest!
Szeretettel gratulálok! H. Heni
2020.11.02. 20:13 keltezéssel, Nagy Vendel írta:
NAGY VENDEL: Temető
fényei
Meghaltál!
Jó pár éve már,
Elmúlt számodra a földi élet.
Tested talán semmivé lett?
Elporladt, s akár a hamu
Szürkül lent a sötét mélyben?
Én a test feltámadásában nem hiszek,
Csak a szellem, és a lélek örökké való csupán,
Ha megidézem szellemed,
Betölti a teret,
Ez a halhatatlanság lehet,
Újra bizonyságot adva
A hitetleneknek.
S hogy voltál, csupán e rideg
Kőoszlop jelzi csak?
Vésett neveden arany füstje csillan.
A hantokon apró tüzek gyúlnak,
Pislákolnak, ha lebbenti őket
Lenge őszi szellő.
Bágyadtan bólogat reá
Nagyfejű, fehér krizantém.
Halkan zizzen a kövön a tűlevél.
Fenyőfaághoz simul az apró koszorú...
Megnyugszom, s szívemből elillan a ború.
Márványkövön cikázik a mécsesek fénye.
Száz meg száz gyertya ragyog.
Vérszegényen sápadt a Hold,
Fekete, bársonyos égbolt
Gyújt hozzá millió csillagot.
Megjegyzés: (Halottak napja a szekszárdi újvárosi temetőben) 2019.. november 02.
..................................
Kértek rádiót? - NAGY VENDEL HANGOS VERSEI
Vers halottak napjára... elmondják : ILOSVAY EGYED KATALIN ÉS ILOSVAY GUSZTÁV - A SYDNEY MOZAIK , GUSZTI RÁDIO MAI ADÁSÁBÓL
2017. NOVEMBER 5. AUSZTRÁLIA
A vers hangos linkje:.
https://www.youtube.com/watch?v=x3sIBXK5rjo&feature=youtu.be
NAGY VENDEL MAGÁNZÓ
NYIBA, KÖLTŐK IMÁI DIJAS 2017. - ARANY BOT KÜLÖNDÍJAS 2018.
nagy.vendi54@gmail.com
...................................................
HOZZÁSZÓLÁSOK
A VERSHEZ, A POET OLDALAIN
B...yL...o2020. október 28. 18:45
''Millió csillagot'' gyújt versed - bennem is, aki gyönyörűséggel olvastam töprengéseidet. László
*
41anna2020.
október 28. 16:11? 4. Tetszett versed kedves Vendi. Melinda
*
Leslie20162020.
október 28. 12:35Tetszik a versed. Szívvel olvastam. László
*
VaradyEndre2020.
október 28. 08:49Szép ,szomorú versedhez szívvel gratulálok. Endre
*
feri572020.
október 28. 08:16Megható, szomorú versed Szívvel: feri
.................................
TISZTELETTEL
MEGKÖSZÖNÖM MINDENKINEK AZ EGÉSZ ÉVI REAGÁLÁSÁT.
A SZERKESZTŐ.
**********************
20. SZERKESZTŐI ÜZENETEK
Kedves olvasó!Ön a Megszólalok Művészeti Magazin legújabb számát olvassa.
Jelentkezését, hozzászólását a következő elérhetőségekre várjuk.Postacím: MMM szerkesztősége 7100 Szekszárd József Attila u. 3Telefon: 06/ 30 - 550 - 5106. Elérhető: 8-tól 20- ig.e-mail: nagy.vendi54@gmail.com................................Levelek, írások fogadása - skype címem: nagy.vendi54Új email címem: nagy.vendi54@gmail.comMagazinok küldése: MINDENKI MEGKAPHATJA SAJÁT EMAIL CÍMÉRE.A MAGAZIN INGYENES! Kérje a szerkesztőtől.…......................…Továbbá tájékoztatjuk olvasóinkat, hogy a Művészeti Magazint teljes tartalmát feltettük a Netre. Ez az új megjelenési forma a látókszámára készült, amely formázott betűket, színeket és képeket is tartalmaz. Ennek elérhetősége a következő linken lehetséges:http://megszolalok.blogspot.hu/….............................…FIGYELEM! SZOLGÁLATI KÖZLEMÉNY!2018. JÚNIUS - TÓL EGY ÚJ LINKEN IS ELÉRHETŐ A MEGSZÓLALOK MAGAZIN,AZONOS , VÁLTOZATLAN TARTALOMMAL, DE MEGÚJULT KÜLSŐVEL .AZ ÚJ LINK : http://muveszetimagazin.blogspot.com/2018/11/ Tehát az eddig megjelent összes számot visszamenőleg is elérhetővé tettük a fenti blogoldalon!………....................…A lap ingyenes, kérje a szerkesztőtől. Írásaink tartalmáért az adott írás szerzője felelős. Köszönjük a külső munkatársak közreműködését.A szerzői jogokat fenntartjuk.Kérjük jelezze, ha megkapta, vagy azt is, ha nem kapta meg az újságot. Ha elmenti, megmenti, bármikor elő veheti.Van olyan olvasó, aki kinyomtatta több oldalra a szöveget, és összekapcsozva, lapozható olvasmányt kapott. Így sem rossz!Az oldal akadálymentes, olvasó programmal a vakok is elolvashatják.Az esetleges sajtóhubákért elnézést kérünk.Írott műveim megtekintése:…..................................…AZ ÖSSZES ELÉRHETŐSÉGEM:Gmail: nagy.vendi54@gmail.comSkype: nagy.vendi54---Megszólalok Művészeti Magazinhttp://megszolalok.blogspot.hu/www.megszolalok.blogspot.hu/áFacebook: csak beírod a Facebook keresőbe mindhármat külön- külön és meg is találtad az oldalaimat.A következőképen: megszólalok művészeti magazin (szerkesztő: Nagy Vendel)---Könyvtár:ORSZÁGOS SZÉCHENYI KÖNYVTÁR GONDOZÁSÁBANElektronikus. könyvek a MEG- en. Magyar Elektronikus Könyvtár (MEK) ---http://mek.oszk.hu/13500/13542/#www.mek.oszk.hu/13500/13542/#---Ez a verses oldalam címe... www.pieris.huhttp://www.pieris.hu/szerzo/nagyvendel---KÜLFÖLDI ELÉRHETŐSÉGEK:www.canadahun.com irodalom fórumhttp://canadahun.com/forum/showthread.php?34311-Nagy-Vendel-Megsz%C3%B3lalok&p=3650150#post3650150---Az Amerikai Egyesült Államokbeli egyik link, ahol elérhetik magazinunkat: minnesotahungarians.com……................................Mindenkinek jó olvasást, és jó szórakozást kíván az újságbelső és külső munkatársai! ……................................MEGSZÓLALOK MAGAZIN 1012. szám………......................VÉGE - ENDE - KONYEC - FIN - END - FINÍTÓ