MEGSZÓLALOK
M.M.M. MŰVÉSZETI MAGAZIN
2016. 03. hó – hatodik évfolyam,
harmadik szám
Kulturális
és szórakoztató folyóirat
Független,
és ingyenes heti lap
Alapítva
: 2011 - ben , elvi síkon
Szerkesztő:
Nagy Vendel magánzó, laptulajdonos
1.Évfolyam:
2011. Alkalmi megjelenések
2.Évfolyam: 2012. (1-tól
a 6. számig)
3.Évfolyam:
2013. (1-től a 17. számig)
4.Évfolyam:
2014. (1-től a 24. számig)
5.Évfolyam:
2015. (1-től a 12. számig)
6.Évfolyam:
2016. március
MOTTÓ:
TÖREDÉKEKBŐL ÁLL ÖSSZE AZ ÉLET EGÉSZE
**************************
1. LECTORI SALUTEM! ÜDVÖZLET AZ
OLVASÓNAK!
Márciusban is kapkodhatjuk a
fejünket a sok esemény miatt, vannak ismert, és kevésbé ismert ünnepek amik
kissé összezsúfolódva márciusra esnek, aztán elsőnek jön a Nemzetközi
Nőnap, ami nem kevésbé osztja meg manapság a társadalmat. Egyesek szerint
kommenista csökevény,mások szerint pedig kedves virágosztó ünnep a nők
megbecsülését mutató kedvesség lehetne. Többeknek újdonság a nemzetközi imanap,
ami kissé megkeveri a globalizált híveket…
Van ugye a Zoltán nap, és az Ildikó
is, hogy hírtelen mást ne is említsek, és a székelyek gyásznapja, mert
tizedikén végezték ki a három hőst, akik újra felakarták ébreszteni a nemzetek
szabadságvágyát a levert negyvennyolcas forradalom után. Majd időzzünk kissé a
márciusi forradalom okán is egy rövidke verssel, hiszen mi mindig csak a
vesztes forradalmainkat, háborúinkat ünnepeljük pl. a mohácsi vészt, a
szigetvári kirohanást, a doberdói , és doni áttörést, hogy csak párat említsek.
Legvégére hagyom a húsvétot,
ami szintén lehet gyászos esemény, a keresztáldozat, de lehet a
megújulás, a tavasz, a feltámadás diadala, de akárhogy is volt, tavasz lesz
mégis. mindenkinek hite és vérmérséklete szerint. egyebet nem
mondhatok.
A szerkesztő.
A szerkesztő.
Ki- ki válogasson a versek
közt.
..............................................
Nőnapra...
NAGY VENDEL VERSÉT ELMONDJA
ILOSVAY GUSZTÁV.
2016. márciusán
...............................................
MÁRCIUSI DALLAMOK..
Március idusán
Ibolyaszín a határ
Szilaj, vad paripák
Száguldanak a széllel,
Lobogó sörénnyel
Szabadságra vágyó
Követő erénnyel.
Márciusi dallamok
Zengő hívó szavára
Gyertek elő
A hűvös szobákból,
Az udvarok árnyas zugából,
S szemetek a napba nézzen,
Bátran, s reménnyel eltelve..
Tiétek minden,
Minden élet,
Szemetek bárhová téved,
Néktek adott mindent a szeretet
S szivetek akarata.
Gyönyörű élet
Süvölt a tavaszba,
Soha szebb,
S jobb tavaszra
Nem ébredt még
A kishitű ember.
Jó sorsodtól eddig hiába kérted,
Akartad, lásd,
És elérted
Hogy tiéd a szabaduló,
Kalitkából kieresztett
Boldogság kék madara.
Ki örömmel szárnyra kapva
Repül a magasba.
Az élet összes kincse
Elébed tárul,
A korhadt múlt
Örökre bezárul,
Lásd, néked ujjong az új tavasz.
Dicsőség neked
Ünneplő tömeg,
Ellened már semmisem jöhet,
Mert örökre győztél,
Te, s a vasakarat
Énekelj hangosan
Márciusi dallamokat.
Ibolyaszín a határ
Szilaj, vad paripák
Száguldanak a széllel,
Lobogó sörénnyel
Szabadságra vágyó
Követő erénnyel.
Márciusi dallamok
Zengő hívó szavára
![]() |
Ilosvay Gusztáv |
Gyertek elő
A hűvös szobákból,
Az udvarok árnyas zugából,
S szemetek a napba nézzen,
Bátran, s reménnyel eltelve..
Tiétek minden,
Minden élet,
Szemetek bárhová téved,
Néktek adott mindent a szeretet
S szivetek akarata.
Gyönyörű élet
Süvölt a tavaszba,
Soha szebb,
S jobb tavaszra
Nem ébredt még
A kishitű ember.
Jó sorsodtól eddig hiába kérted,
Akartad, lásd,
És elérted
Hogy tiéd a szabaduló,
Kalitkából kieresztett
Boldogság kék madara.
Ki örömmel szárnyra kapva
Repül a magasba.
Az élet összes kincse
Elébed tárul,
A korhadt múlt
Örökre bezárul,
Lásd, néked ujjong az új tavasz.
Dicsőség neked
Ünneplő tömeg,
Ellened már semmisem jöhet,
Mert örökre győztél,
Te, s a vasakarat
Énekelj hangosan
Márciusi dallamokat.
2015.03.15
Megszólalok Művészeti Magazin
.................................................
Nagy Vendel :HOSSZÚ A KERESZTÚT...
Könny és
Véráztatta
A Via Doloroza,
A szenvedések útja
Kopott köveit.
Áll már a három kereszt
A koponyák hegyén.
S meredten néz
A két riadt lator.
Középütt Jézus,
A nyugodt fájdalom.
Fekete fellegek dörögnek,
S ömlik az eső az úton.
A vakok látnak,
A bénák elindulnak,
A leprások megtisztulnak,
Mikor bevégeztetett.
Mindnyájunk bűneiért
Ment Ő a halálba,
Mert hosszú a keresztút
Mire saját jogon
Feljutsz a Golgotára.
Véráztatta
A Via Doloroza,
A szenvedések útja
Kopott köveit.
Áll már a három kereszt
A koponyák hegyén.
S meredten néz
A két riadt lator.
Középütt Jézus,
A nyugodt fájdalom.
Fekete fellegek dörögnek,
S ömlik az eső az úton.
A vakok látnak,
A bénák elindulnak,
A leprások megtisztulnak,
Mikor bevégeztetett.
Mindnyájunk bűneiért
Ment Ő a halálba,
Mert hosszú a keresztút
Mire saját jogon
Feljutsz a Golgotára.
2016. húsvétján..
HÚSVÉTI VERSEK…
ELMONDJA ILOSVAY EGYED KATALIN
**************************
SZEMEZGETÉS A TARTALOMBÓL
1. LECTORI SALUTEM, ÜDVÖZLET
AZ OLVASÓNAK
2. REGÉNY FOLYTATÁSOKBAN
ERDŐSNÉ ONDA MARICA: AZ ANGYAL - 3. RÉSZ
3. VERSEK A NAGYVILÁGBÓL
SZÉLL MAGDOLNA, NAGY VENDEL, VEZSENYI ILDIKÓ,
KOVÁCS JÓZSEF, CSOMOR HENRIETT, PETROZSÉNYI NAGY PÁL
4. NOVELLÁRÓL NOVELLÁRA. ÁRVAY MÁRIA: GYÓGYÍTÓ ÁLOM
5. MESE. VÁRKONYI KITTY: HÚSVÉTI MESE
6. MEGNYÍLOTT A ...: NEM ADOM FEL CAFÉ ÉS BÁR
7. ESSZÉ. YLEN MORISOT: A FŰZFA
8. HAZAI TÁJAKRÓL - NAGY VENDEL VERSEI
9. SZERELEM. BOKRÉTÁS ANDRÁS: HAJNALI MÁMOR
10. HANGOSVERSEK
2. REGÉNY FOLYTATÁSOKBAN
ERDŐSNÉ ONDA MARICA: AZ ANGYAL - 3. RÉSZ
3. VERSEK A NAGYVILÁGBÓL
SZÉLL MAGDOLNA, NAGY VENDEL, VEZSENYI ILDIKÓ,
KOVÁCS JÓZSEF, CSOMOR HENRIETT, PETROZSÉNYI NAGY PÁL
4. NOVELLÁRÓL NOVELLÁRA. ÁRVAY MÁRIA: GYÓGYÍTÓ ÁLOM
5. MESE. VÁRKONYI KITTY: HÚSVÉTI MESE
6. MEGNYÍLOTT A ...: NEM ADOM FEL CAFÉ ÉS BÁR
7. ESSZÉ. YLEN MORISOT: A FŰZFA
8. HAZAI TÁJAKRÓL - NAGY VENDEL VERSEI
9. SZERELEM. BOKRÉTÁS ANDRÁS: HAJNALI MÁMOR
10. HANGOSVERSEK
ILOSVAY GUSZTÁV
ELŐADÁSÁBAN: VALAMI VAN A LEVEGŐBEN
VÁRKONYI JUDIT: AZ ASSZONY ÉS AZ EMBER
VÁRKONYI JUDIT: AZ ASSZONY ÉS AZ EMBER
11. LEGÚJABB GYÖNGYSZEMEINK...
ERDEI B. ÁGNES, ZSIGAI KLÁRA, MÁTYÁS RITA,
SZENTESI HORVÁTH GYÖNGYI, HOLLÓSY TÓTH KLÁRA
12. NOVELLA. JÁRTÓ RÓZA: AZ AJÁNDÉKNAP
13. VERSRŐL VERSRE
KOVÁCS JÓZSEF, SZÉLL MAGDOLNA, CSOMOR HENRIETT,
FEHÉRVÁRI SÁNDORNÉ, KUSTRA FERENC, CSONKA FERENC,
ADAMECZ LÁSZLÓ
14. ÉLETKÉPEK - VARGA KATALIN ÍRÁSAI: SZÍVEMBEN ÉLSZ
15. TERMÉSZETGYÓGYÁSZAT
ERDEI B. ÁGNES, ZSIGAI KLÁRA, MÁTYÁS RITA,
SZENTESI HORVÁTH GYÖNGYI, HOLLÓSY TÓTH KLÁRA
12. NOVELLA. JÁRTÓ RÓZA: AZ AJÁNDÉKNAP
13. VERSRŐL VERSRE
KOVÁCS JÓZSEF, SZÉLL MAGDOLNA, CSOMOR HENRIETT,
FEHÉRVÁRI SÁNDORNÉ, KUSTRA FERENC, CSONKA FERENC,
ADAMECZ LÁSZLÓ
14. ÉLETKÉPEK - VARGA KATALIN ÍRÁSAI: SZÍVEMBEN ÉLSZ
15. TERMÉSZETGYÓGYÁSZAT
SOPONYAI MIHÁLY ROVATA: SZÍVÜNK ŐRE
16. VÉLEMÉNYEM SZERINT...OLVASÓINK ÍRTÁK
17. CSAK A DAL..NAGY VENDEL DALAI: ÁTSÜT A NAP AZ ESŐN..
18. SZERKESZTŐI ÜZENETEK
16. VÉLEMÉNYEM SZERINT...OLVASÓINK ÍRTÁK
17. CSAK A DAL..NAGY VENDEL DALAI: ÁTSÜT A NAP AZ ESŐN..
18. SZERKESZTŐI ÜZENETEK
**************************
2.REGÉNY FOLYTATÁSOKBAN
ERDŐSNÉ ONDA MARICA: AZ ANGYAL
3. RÉSZ
Felícia elgondolkodva nézett a férfi
után, majd felszökellt a lépcsőkön. Belépett a meleg kis lakásba, feldobta a
fogasra a kabátját, és Rinit átölelve körbetáncolta a szobát. Marina fáradt
volt az egész napos talpalástól, de nem akarta letörni barátnőjét. Így
kimerültségét félretéve belement a bolondozásba:
- Mesélj! Látom, remek napod volt.
Felícia mindenről beszámolt: a szívélyes fogadtatásról, az ebédről, a megfestett lány és a közte lévő hasonlóságról. Megemlítette a Rininek szóló meghívást is, és, hogy zálogba adta a sálját a férfinak, biztosítva ezzel egy közeli találkozás lehetőségét.
- Akkor köthetek neked egy új sálat, mert azt nem fogod többet visszakapni - nevetett Rini Felíciára. - Figyeld meg, hogy a legközelebbi találkozásnál otthon felejti, vagy kitalál valamit, hogy miért nem tudja visszaadni - tette még hozzá a lány megdöbbent arcát látva.
- Ja, így már más - ugrott fel Felícia a fotelből, és hízelegve átölelte Marinát. - Ne haragudj, hogy felelőtlenül kiadtam a kezemből a tőled kapott ajándékot.
Aztán a kevésbé vidám témára tértek át. Felícia elmesélte az anyukája hívását is. Marina biztosította, hogy jól állnak a számlákkal, nincs elmaradásuk, ráadásul a félretett pénzéből is maradt még annyi, hogy a tanév végéig tud kölcsönözni, ha Felícia szülei nem tudnának küldeni. Így nincs oka aggodalomra, a nyárra pedig szerez neki a hotelben vagy az étteremben munkát.
Felícia mindenről beszámolt: a szívélyes fogadtatásról, az ebédről, a megfestett lány és a közte lévő hasonlóságról. Megemlítette a Rininek szóló meghívást is, és, hogy zálogba adta a sálját a férfinak, biztosítva ezzel egy közeli találkozás lehetőségét.
- Akkor köthetek neked egy új sálat, mert azt nem fogod többet visszakapni - nevetett Rini Felíciára. - Figyeld meg, hogy a legközelebbi találkozásnál otthon felejti, vagy kitalál valamit, hogy miért nem tudja visszaadni - tette még hozzá a lány megdöbbent arcát látva.
![]() |
Erdősné Onda marica |
- Ja, így már más - ugrott fel Felícia a fotelből, és hízelegve átölelte Marinát. - Ne haragudj, hogy felelőtlenül kiadtam a kezemből a tőled kapott ajándékot.
Aztán a kevésbé vidám témára tértek át. Felícia elmesélte az anyukája hívását is. Marina biztosította, hogy jól állnak a számlákkal, nincs elmaradásuk, ráadásul a félretett pénzéből is maradt még annyi, hogy a tanév végéig tud kölcsönözni, ha Felícia szülei nem tudnának küldeni. Így nincs oka aggodalomra, a nyárra pedig szerez neki a hotelben vagy az étteremben munkát.
A csípős hideget hamar kisöpörte a
tavaszi szél a városból. Marinának igaza lett, Felícia valóban nem kapta vissza
a sálat a legközelebbi találkozásnál és később sem. Richárd féltett kincsként
őrizte az illatos ruhadarabot, és természetesen az enyhe időjárásra fogta, hogy
mindig megfeledkezik arról, hogy magával vigye, és visszaszolgáltassa
tulajdonosának. Marina lemondóan legyintett, és vett egy újabb sálra való
fonalat. Felícia szorgalmasan készült a vizsgáira, de azért mindig talált
szabadidőt, amit a férfival tölthetett. Richárd és Bence kiállítást szerveztek
a városi galériában, így nekik is elég sok volt az elfoglaltságuk.
Felícia sikeresen zárta a tanévet. A vizsgák után néhány napra hazautazott a szüleihez. Marina is vele tartott, hiszen az elmúlt évek alatt annyira megkedvelték, hogy családtagként kezelték őt is. A két férfi még mindig a kiállításra készült, és bár Richárd nem örült az elutazás hírének, barátja ismételt intelmére gondolva, nem tiltakozott. Főként, mert a lányok megígérték, hogy a kiállítás megnyitójára visszaérkeznek Sopronba.
Felícia sikeresen zárta a tanévet. A vizsgák után néhány napra hazautazott a szüleihez. Marina is vele tartott, hiszen az elmúlt évek alatt annyira megkedvelték, hogy családtagként kezelték őt is. A két férfi még mindig a kiállításra készült, és bár Richárd nem örült az elutazás hírének, barátja ismételt intelmére gondolva, nem tiltakozott. Főként, mert a lányok megígérték, hogy a kiállítás megnyitójára visszaérkeznek Sopronba.
A vidéki kis házban pihenéssel
teltek a napok. Ugyan a lányok segítettek a nagytakarításban, és néha még a
főzés terhét is levették Felícia édesanyjának válláról, mégis sok idejük volt
napozni, vagy olvasni, beszélgetni az udvar hatalmas gyümölcsfáinak árnyékában.
Időközben Marina főnöke is telefonált, hogy június elsejével fel tudná venni
Felíciát szobalánynak. A lány a szülei tiltakozása ellenére is elvállalta a
munkát. Igaz, nem lett sokkal kevesebb az apukája fizetése az áthelyezés során,
így továbbra is gond nélkül tudták fizetni az albérlet költségeit. Felícia azonban
hajthatatlan maradt, legalább a nyári hónapokban dolgozni akart. Ő egyáltalán
nem tartotta kínosnak, hogy ágyneműt húzzon és takarítson a szállodában. Inkább
valami kalandfélének fogta fel a dolgot.
Richárd tajtékzott a dühtől, amikor meghallotta, hogy kedvese szobalányként fog dolgozni, amikor ő gondtalan, vidám nyarat biztosíthatna számára. Ugyanakkor szíve mélyén tetszett neki a lány elszántsága, önállósága és talpraesettsége.
Richárd tajtékzott a dühtől, amikor meghallotta, hogy kedvese szobalányként fog dolgozni, amikor ő gondtalan, vidám nyarat biztosíthatna számára. Ugyanakkor szíve mélyén tetszett neki a lány elszántsága, önállósága és talpraesettsége.
A lányok a megnyitó előtti napon
érkeztek haza. Órákat töltöttek a tükör előtt, hogy ki¬válasszák a megfelelő
ruhadarabokat a másnapi rendezvényre. Felícia fodrászhoz akart menni, hogy
feltűzesse vörösesbarna tincseit, de Richárd ragaszkodott hozzá, hogy
leengedett hajjal jelenjen meg. Addig hízelgett, kérlelte a lányt, míg az beadta
a derekát. Felícia egy bordó ruhát választott, míg barátnőjének egy kellemes
lila színű, nyári ruhát kölcsönzött. Marina ugyanis nem fordított túl nagy
gondot az öltözködésére, hiszen ideje legnagyobb részét a szálló pincérnőinek
egyenruhájában töltötte. Szabadidejében, ha volt még energiája, akkor futni
járt, vagy fáradtan ledőlt a kényelmes ágyra, és falta a betűket. Felícia sokat
élcelődött vele, hogy már álmában is eltalálna a könyvtárig, annyit jár oda.
- Hol van a telefonom? Hallom, hogy
csörög, de a csuda se tudja honnan... - mondta Felícia a ruhakupac alatt
kutatva. Amikor végre megtalálta és lenyomta a zöld gombot, Richárd meleg
hangja cirógatta meg a fülét:
- Szia, szépségem! Ezer éve nem találkoztunk, szeretném, ha együtt vacsoráznánk, ha nálam töltenéd az éjszakát, és ha holnap együtt mennénk a kiállítás megnyitójára - mondta a férfi egy szuszra, majd visszafojtott lélegzettel várta a választ.
- Remek ötlet a vacsora, de Rinivel úgy terveztük, hogy holnap...
Marina összeráncolta a homlokát, és hevesen mutogatni kezdett.
- Mit mondasz? Nem értem. Várj már kicsit... - mondta Felícia zavartan, mert nem tudta megfejteni barátnője pantomim játékát, és közben Richárd válaszát sem hallotta.
- Jó, gyere értem hétre, elmegyünk vacsorázni, a többit majd megbeszéljük - zárta rövidre a témát, és megszakította a vonalat, mielőtt a férfi újabb kérdést tehetett volna fel.
- Ne csináld ezt velem, Felícia! - tört ki Rini, amikor barátnője az ágyra dobta a telefont, és őrült kutatásba kezdett a megfelelő esti öltözet után.
- Mit ne csináljak? - kérdezte vidáman.
- Azt, hogy velem takarózol. Nem vagyok már gyerek, és nem akarom, hogy a pasid meg¬utáljon, mert mindig a nyakatokon lógok. Ha nem akarsz lefeküdni vele, akkor mondd meg neki nyíltan, de ne bújj mögém!
Felícia dermedten egyenesedett föl, és értetlenül bámult Rinire.
- De én... én azt hittem, bántana téged, ha...
- Micsoda bántana? Ha boldog párkapcsolatban élnél a nagy Ő- vel? Ha esténként vele aludnál, és nem itt sóhajtoznál? Ha véletlenül egyedül kellene elmennem egy rendezvényre? Na, jó az tényleg gáz lenne, főleg, hogy soha nem forogtam ilyen körökben... - vallotta be végül, és a felháborodása is enyhült. - De találkozhatnánk valahol, vagy értem jöhetnétek... esetleg elmehetnék Richárd házához, és onnan mehetnénk együtt. Annyi megoldás lehet, miért csak a két végletet látod, Felícia? Olyan ostoba kislánynak érzem magam, akit pátyolgatni kell, mert különben sírva fakad... Aranyos vagy, hogy törődsz velem, de ez nem helyes... Az az élet rendje, hogy együtt legyetek. Nem maradhatsz vénlány mellettem, ha én nem fogok kelleni senkinek sem... - mondta elcsukló hangon és könnybe lábadt a szeme.
- Ó, Rini, te olyan megértő vagy. Tudod, én is igazán furcsán érzem magam. Legszívesebben mindenhová magammal vinnélek... Persze szeretnék kettesben lenni Richárddal is és nála aludni. De ha vele vagyok, mindig arra gondolok, hogy te egyedül szomorkodsz, és ha veled vagyok, akkor az ő nagy, vágyakozó tekintetét látom magam előtt - mondta Felícia, és átölelte barátnőjét.
- Hidd el, nem leszek depressziós, ha néha elmész. Tudod, olvasok, és lehet, hogy vállalok kicsit több munkát is a nyári szezonban. Menj öltözni, mert nem kéne bugyiban fogadnod a lovagodat, bár szerintem, nem lenne ellene kifogása... - nevetett Marina.
Felícia még egyszer megölelte barátnőjét, és a kiválasztott ruhadarabbal beviharzott a fürdő¬szobába.
Richárd néhány perccel korábban érkezett, de nem bírta kivárni a kapualjban a hét órát. Felcsengetett. Az ajtó hangos berregéssel jelezte, hogy szabad a bejárás. A férfi meglepődött, nem gondolta, hogy felhívják a lakásba, de ha már így alakult, magabiztosan indult felfelé a lépcsősorokon. Rini nyitott ajtót. Kipirult arccal invitálta be Richárdot az étkezőbe.
- Szia. Gyere be! Foglalj helyet! Felícia mindjárt elkészül...
- Szia, Rini. Régen láttalak - mondta a férfi kedves mosollyal - Talán túl korán jöttem?
- Nem, nem hiszem... - válaszolta Rini.
Közben Felícia kilépett a fürdőszobából, megpördült, majd légiesen odalibbent Richárdhoz, és szájon csókolta.
- Káprázatosan szép vagy - mondta a férfi, köszönés helyett.
Gyors egyeztetés után abban maradtak, hogy másnap a galéria közelében lévő kávézóban fognak találkozni, kettő körül. Amikor Marina becsukta a vidám pár mögött a bejárati ajtót, nekitámaszkodott, és egy rövid ideig némán zokogott. Aztán nagyot sóhajtott, hideg vízben megmosakodott, és bevackolta magát az ágyába egy izgalmas könyvvel, hogy kivonja gondolatait a jelenből.
*
Másnap Rini korán kezdett készülődni. Élvezte az illatos fürdő ölelését, majd rakoncátlanul göndörödő haját vette kezelésbe. Sokat nevettek azon, hogy Felícia mindig göndörítette lágy esésű, hosszú tincseit, Marina pedig a hajvasalóval igyekezett elfogadható frizurát varázsolni a kanyargó szálakból. A kísérletező kedv és a kitartó gyakorlás rutinossá tette a lányt. Ügyesen igazította fürtjeit a megfelelő formára, és lakkot permetezett rá, hogy legalább néhány órán át megakadályozza, hogy a makacs tincsek önálló életet kezdjenek élni és ismét begöndörödjenek. Felvette Felícia lila ruháját, és két oldalán alakjára igazította a fűzőkkel. Vékonyabb volt, mint barátnője, így csak ritkán tudták egymást kisegíteni, de ez a darab mind¬kettőjükön remekül állt. Marina látta meg a szépséget egy butik kirakatában, de Felícia is bele¬szeretett, amikor megmutatta neki. Elhatározták, hogy egyformát vesznek, de sajnos a kirakati bábun lévő volt az utolsó darab. Rini előzékenyen átengedte a lehetőséget barátnőjének. Felícia pedig azzal hálálta meg ezt a nagylelkű gesztust, hogy elég gyakran lemondott viseléséről Rini javára. Fehér gyöngysort kapcsolt nyaka köré és fülébe tette a hozzá illő klipszeket is. Belelépett fehér, magas sarkú szandáljába, és belenézett a nagy tükörbe. Vállára kapta táskáját, és kiviharzott a lakásból. Fél órával hamarabb érkezett a kávézóhoz, de nem volt bátorsága egyedül bemenni és asztalt foglalni. Inkább sétált és nézelődött a téren. A kirakatok üvegéből határozottan csinos, fiatal lány nézett vissza rá. Talán többször kellene kiöltöznie - gondolta. De mikor, hová és főleg kinek a kedvéért?
Órájára pillantott, de még mindig rengeteg ideje volt. Leült a szökőkút melletti padra, és a közeli játszótér eseményeit figyelte.
A homokozóban három kisfiú várat épített. A távolabbi sarokban egy szőke kislány játszott. Néha a válla felett a kisfiúkra sandított. Egyszer csak felpattant és kis tálcájával odasétált az építőmesterekhez. Hosszasan nézte a várat, majd egy-egy szépen megformázott homok sütit adott a kisfiúknak. A srácok olyan tanácstalanul bámultak rá, mintha idegen bolygóról jött volna, így a kislány sarkon fordult, és visszasétált játékaihoz. Kis idő múlva az egyik fiúcska felállt, leporolta csöppnyi sortját, és odament a kislányhoz.
A folytatást Marina már nem láthatta, mert felfigyelt a hangos kacagásra. Felícia és Richárd épp akkor szálltak ki az autóból, és már Bence is közeledett feléjük a szemközti járdán. Felállt, még egyszer a gyerekekre mosolygott, majd elindult barátai felé. Az üdvözlések után beültek egy frissítőre, majd elsétáltak a galériához. Rininek feltűnt, hogy barátnője nem az általa kiválasztott bordó ruhában feszít, hanem egy légies, halványsárga ruhában, ami kiemeli bronzos bőrének, sötét hajának és szemének szépségét. De igazán csak akkor állt el a lélegzete, amikor a kiállító terembe lépve szembetalálta magát az Angyallal. Nézte a gyönyörű festményt, és nem tudott megszólalni. Annak tükrében, hogy Richárd nem ismerte Felíciát, amikor az alkotás megszületett, valóban döbbenetes volt a hasonlóság. Az események úgy követték egymást, hogy Rini csak felvillanó képekre emlékezett, amikor késő este szobája csendjében megpróbálta felidézni a történteket. Végignézte a kiállítást, de alig emlékezett néhány festményre. Több emberrel is beszélgetett, de nem voltak rá nagy hatással. Richárd és Bence kitüntetett figyelemmel vette körül őket, ennek ellenére nagyon elhagyatottnak érezte magát. Az állófogadáson alig tudott csipegetni, olyan görcsben volt a gyomra. Úgy érezte, bármit csinál, bárhova néz, mindenütt csak Richárdot látja, ahogy szerelmes tekintetével Felíciát követi. Kilenc körül indultak haza. Bencével még megittak egy koktélt egy bárban, aztán hazáig kísérte a férfi. Marina fejfájással küszködve, kimerülten lépett be lakásába. Csak remélhette, hogy barátai nem vettek észre semmit kedvetlenségéből, rossz hangulatából.
- Szia, szépségem! Ezer éve nem találkoztunk, szeretném, ha együtt vacsoráznánk, ha nálam töltenéd az éjszakát, és ha holnap együtt mennénk a kiállítás megnyitójára - mondta a férfi egy szuszra, majd visszafojtott lélegzettel várta a választ.
- Remek ötlet a vacsora, de Rinivel úgy terveztük, hogy holnap...
Marina összeráncolta a homlokát, és hevesen mutogatni kezdett.
- Mit mondasz? Nem értem. Várj már kicsit... - mondta Felícia zavartan, mert nem tudta megfejteni barátnője pantomim játékát, és közben Richárd válaszát sem hallotta.
- Jó, gyere értem hétre, elmegyünk vacsorázni, a többit majd megbeszéljük - zárta rövidre a témát, és megszakította a vonalat, mielőtt a férfi újabb kérdést tehetett volna fel.
- Ne csináld ezt velem, Felícia! - tört ki Rini, amikor barátnője az ágyra dobta a telefont, és őrült kutatásba kezdett a megfelelő esti öltözet után.
- Mit ne csináljak? - kérdezte vidáman.
- Azt, hogy velem takarózol. Nem vagyok már gyerek, és nem akarom, hogy a pasid meg¬utáljon, mert mindig a nyakatokon lógok. Ha nem akarsz lefeküdni vele, akkor mondd meg neki nyíltan, de ne bújj mögém!
Felícia dermedten egyenesedett föl, és értetlenül bámult Rinire.
- De én... én azt hittem, bántana téged, ha...
- Micsoda bántana? Ha boldog párkapcsolatban élnél a nagy Ő- vel? Ha esténként vele aludnál, és nem itt sóhajtoznál? Ha véletlenül egyedül kellene elmennem egy rendezvényre? Na, jó az tényleg gáz lenne, főleg, hogy soha nem forogtam ilyen körökben... - vallotta be végül, és a felháborodása is enyhült. - De találkozhatnánk valahol, vagy értem jöhetnétek... esetleg elmehetnék Richárd házához, és onnan mehetnénk együtt. Annyi megoldás lehet, miért csak a két végletet látod, Felícia? Olyan ostoba kislánynak érzem magam, akit pátyolgatni kell, mert különben sírva fakad... Aranyos vagy, hogy törődsz velem, de ez nem helyes... Az az élet rendje, hogy együtt legyetek. Nem maradhatsz vénlány mellettem, ha én nem fogok kelleni senkinek sem... - mondta elcsukló hangon és könnybe lábadt a szeme.
- Ó, Rini, te olyan megértő vagy. Tudod, én is igazán furcsán érzem magam. Legszívesebben mindenhová magammal vinnélek... Persze szeretnék kettesben lenni Richárddal is és nála aludni. De ha vele vagyok, mindig arra gondolok, hogy te egyedül szomorkodsz, és ha veled vagyok, akkor az ő nagy, vágyakozó tekintetét látom magam előtt - mondta Felícia, és átölelte barátnőjét.
- Hidd el, nem leszek depressziós, ha néha elmész. Tudod, olvasok, és lehet, hogy vállalok kicsit több munkát is a nyári szezonban. Menj öltözni, mert nem kéne bugyiban fogadnod a lovagodat, bár szerintem, nem lenne ellene kifogása... - nevetett Marina.
Felícia még egyszer megölelte barátnőjét, és a kiválasztott ruhadarabbal beviharzott a fürdő¬szobába.
Richárd néhány perccel korábban érkezett, de nem bírta kivárni a kapualjban a hét órát. Felcsengetett. Az ajtó hangos berregéssel jelezte, hogy szabad a bejárás. A férfi meglepődött, nem gondolta, hogy felhívják a lakásba, de ha már így alakult, magabiztosan indult felfelé a lépcsősorokon. Rini nyitott ajtót. Kipirult arccal invitálta be Richárdot az étkezőbe.
- Szia. Gyere be! Foglalj helyet! Felícia mindjárt elkészül...
- Szia, Rini. Régen láttalak - mondta a férfi kedves mosollyal - Talán túl korán jöttem?
- Nem, nem hiszem... - válaszolta Rini.
Közben Felícia kilépett a fürdőszobából, megpördült, majd légiesen odalibbent Richárdhoz, és szájon csókolta.
- Káprázatosan szép vagy - mondta a férfi, köszönés helyett.
Gyors egyeztetés után abban maradtak, hogy másnap a galéria közelében lévő kávézóban fognak találkozni, kettő körül. Amikor Marina becsukta a vidám pár mögött a bejárati ajtót, nekitámaszkodott, és egy rövid ideig némán zokogott. Aztán nagyot sóhajtott, hideg vízben megmosakodott, és bevackolta magát az ágyába egy izgalmas könyvvel, hogy kivonja gondolatait a jelenből.
*
Másnap Rini korán kezdett készülődni. Élvezte az illatos fürdő ölelését, majd rakoncátlanul göndörödő haját vette kezelésbe. Sokat nevettek azon, hogy Felícia mindig göndörítette lágy esésű, hosszú tincseit, Marina pedig a hajvasalóval igyekezett elfogadható frizurát varázsolni a kanyargó szálakból. A kísérletező kedv és a kitartó gyakorlás rutinossá tette a lányt. Ügyesen igazította fürtjeit a megfelelő formára, és lakkot permetezett rá, hogy legalább néhány órán át megakadályozza, hogy a makacs tincsek önálló életet kezdjenek élni és ismét begöndörödjenek. Felvette Felícia lila ruháját, és két oldalán alakjára igazította a fűzőkkel. Vékonyabb volt, mint barátnője, így csak ritkán tudták egymást kisegíteni, de ez a darab mind¬kettőjükön remekül állt. Marina látta meg a szépséget egy butik kirakatában, de Felícia is bele¬szeretett, amikor megmutatta neki. Elhatározták, hogy egyformát vesznek, de sajnos a kirakati bábun lévő volt az utolsó darab. Rini előzékenyen átengedte a lehetőséget barátnőjének. Felícia pedig azzal hálálta meg ezt a nagylelkű gesztust, hogy elég gyakran lemondott viseléséről Rini javára. Fehér gyöngysort kapcsolt nyaka köré és fülébe tette a hozzá illő klipszeket is. Belelépett fehér, magas sarkú szandáljába, és belenézett a nagy tükörbe. Vállára kapta táskáját, és kiviharzott a lakásból. Fél órával hamarabb érkezett a kávézóhoz, de nem volt bátorsága egyedül bemenni és asztalt foglalni. Inkább sétált és nézelődött a téren. A kirakatok üvegéből határozottan csinos, fiatal lány nézett vissza rá. Talán többször kellene kiöltöznie - gondolta. De mikor, hová és főleg kinek a kedvéért?
Órájára pillantott, de még mindig rengeteg ideje volt. Leült a szökőkút melletti padra, és a közeli játszótér eseményeit figyelte.
A homokozóban három kisfiú várat épített. A távolabbi sarokban egy szőke kislány játszott. Néha a válla felett a kisfiúkra sandított. Egyszer csak felpattant és kis tálcájával odasétált az építőmesterekhez. Hosszasan nézte a várat, majd egy-egy szépen megformázott homok sütit adott a kisfiúknak. A srácok olyan tanácstalanul bámultak rá, mintha idegen bolygóról jött volna, így a kislány sarkon fordult, és visszasétált játékaihoz. Kis idő múlva az egyik fiúcska felállt, leporolta csöppnyi sortját, és odament a kislányhoz.
A folytatást Marina már nem láthatta, mert felfigyelt a hangos kacagásra. Felícia és Richárd épp akkor szálltak ki az autóból, és már Bence is közeledett feléjük a szemközti járdán. Felállt, még egyszer a gyerekekre mosolygott, majd elindult barátai felé. Az üdvözlések után beültek egy frissítőre, majd elsétáltak a galériához. Rininek feltűnt, hogy barátnője nem az általa kiválasztott bordó ruhában feszít, hanem egy légies, halványsárga ruhában, ami kiemeli bronzos bőrének, sötét hajának és szemének szépségét. De igazán csak akkor állt el a lélegzete, amikor a kiállító terembe lépve szembetalálta magát az Angyallal. Nézte a gyönyörű festményt, és nem tudott megszólalni. Annak tükrében, hogy Richárd nem ismerte Felíciát, amikor az alkotás megszületett, valóban döbbenetes volt a hasonlóság. Az események úgy követték egymást, hogy Rini csak felvillanó képekre emlékezett, amikor késő este szobája csendjében megpróbálta felidézni a történteket. Végignézte a kiállítást, de alig emlékezett néhány festményre. Több emberrel is beszélgetett, de nem voltak rá nagy hatással. Richárd és Bence kitüntetett figyelemmel vette körül őket, ennek ellenére nagyon elhagyatottnak érezte magát. Az állófogadáson alig tudott csipegetni, olyan görcsben volt a gyomra. Úgy érezte, bármit csinál, bárhova néz, mindenütt csak Richárdot látja, ahogy szerelmes tekintetével Felíciát követi. Kilenc körül indultak haza. Bencével még megittak egy koktélt egy bárban, aztán hazáig kísérte a férfi. Marina fejfájással küszködve, kimerülten lépett be lakásába. Csak remélhette, hogy barátai nem vettek észre semmit kedvetlenségéből, rossz hangulatából.
………………….
- Csodálatos nap volt, bár Rini
miatt aggódom egy kicsit - mondta Felícia az autóban.
- Nyugodj meg, természetes, hogy kicsit nehezen viseli a kapcsolatunkat. Majd rájön, hogy nem veszíti el a barátságodat pusztán azért, mert szeretjük egymást. Az ő gyermekkorával végül is érthető, hogy fél attól, hogy ismét egyedül marad.
- Igazad van, remélhetőleg hamar elfogadja ezt a helyzetet.
- Majd gyakran hívunk társaságot, hogy alkalma legyen ismerkedni, bár az is lehet, hogy már megoldódott ez a kérdés - mosolygott Richárd titokzatosan.
- Bencére gondolsz? - csillant fel Felícia szeme.
- Ki tudja... Még az is lehet.
Befordultak az utcába, és megálltak Richárd háza előtt.
- Ez a nap olyan tökéletes volt, hogy meg kellene állítani az időt, hogy ne múljon el.
- Én azért abban reménykedem, hogy lehet ezt még fokozni - karolta át Richárd a lány derekát.
- Nagyon rejtélyes vagy... - nézett Felícia a magas férfi szemébe, hátha kiolvas belőle valamit.
Richárd nem válaszolt. Kinyitotta a bejárati ajtót, majd felkapta a lányt, és felszaladt édes terhével az emeleti szobába. Gyöngéden letette, de nem engedte el. Bal karjával magához húzta, míg jobbjával kis dobozt varázsolt elő zakója zsebéből.
- Felícia, álmaim hercegnője, hozzám jössz feleségül?
- Igen - suttogta halkan a lány, és könnyek gyűltek a szemébe.
- Akkor most állítsuk meg a pillanatot, hogy ilyen boldogok maradjunk életünk végéig! - súgta a férfi rekedt hangon, és megcsókolta szerelmét.
- Nyugodj meg, természetes, hogy kicsit nehezen viseli a kapcsolatunkat. Majd rájön, hogy nem veszíti el a barátságodat pusztán azért, mert szeretjük egymást. Az ő gyermekkorával végül is érthető, hogy fél attól, hogy ismét egyedül marad.
- Igazad van, remélhetőleg hamar elfogadja ezt a helyzetet.
- Majd gyakran hívunk társaságot, hogy alkalma legyen ismerkedni, bár az is lehet, hogy már megoldódott ez a kérdés - mosolygott Richárd titokzatosan.
- Bencére gondolsz? - csillant fel Felícia szeme.
- Ki tudja... Még az is lehet.
Befordultak az utcába, és megálltak Richárd háza előtt.
- Ez a nap olyan tökéletes volt, hogy meg kellene állítani az időt, hogy ne múljon el.
- Én azért abban reménykedem, hogy lehet ezt még fokozni - karolta át Richárd a lány derekát.
- Nagyon rejtélyes vagy... - nézett Felícia a magas férfi szemébe, hátha kiolvas belőle valamit.
Richárd nem válaszolt. Kinyitotta a bejárati ajtót, majd felkapta a lányt, és felszaladt édes terhével az emeleti szobába. Gyöngéden letette, de nem engedte el. Bal karjával magához húzta, míg jobbjával kis dobozt varázsolt elő zakója zsebéből.
- Felícia, álmaim hercegnője, hozzám jössz feleségül?
- Igen - suttogta halkan a lány, és könnyek gyűltek a szemébe.
- Akkor most állítsuk meg a pillanatot, hogy ilyen boldogok maradjunk életünk végéig! - súgta a férfi rekedt hangon, és megcsókolta szerelmét.
…………………….
Bence Rini szavain elgondolkodva
ballagott haza a csöndes utcákon. Egy rosszul kivilágított parknál váratlanul
hatalmas, fekete ónémet juhász toppant elé. Bence nem szokott megijedni a saját
árnyékától, mégis megdermedt egy pillanatra, amikor a sötétből kivált az óriási
állat. Mozdulatlanul állt, amíg a kutya körbeszimatolta. Termetét és tekintélyt
parancsoló megjelenését csak vidáman zászlózó farka ellensúlyozta.
- Hát te meg hogy kerülsz ide? - simogatta meg Bence.
A távolból halk, de határozott női hangot hallott, mely bizonyos mértékben válasz volt kérdésére.
- Aton, gyere ide!
A kutya megfordult, és a hang irányába kocogott. Bencét most már furdalta a kíváncsiság, így nyomába eredt. A járda mellett a füves területen fiatal nő állt. A kutya szabályosan ült előtte, majd fürgén megkerülte és a bal lábához igazodott.
- Jó estét! Nincs túl késő a sétához? - érdeklődött a férfi.
- De igen, így már megyünk is - válaszolta a gazda, miközben valami szíjszerűt, meg pórázt tett a kutyára. Csak amikor felléptek a járdára, és megvilágította őket a közeli lámpa fénye, akkor látta meg Bence az emblémát: vakvezető kutya.
- Eltévedt? Nem láttam még itt a környéken. Szívesen segítek, ha gondolja.
- Nem, köszönöm. Nem tévedtem el.
- Itt lakik a közelben? Ha megengedi, hazakísérem.
- Nem szükséges, itt lakom néhány háznyira - mondta az állat gazdája és megszaporázta a lépteit.
Bence tanácstalan volt. Nem akarta magukra hagyni őket, ugyanakkor tolakodni sem akart, hiszen azzal csak megijesztette volna a lányt.
- Akkor jó éjszakát! - mondta, és balra elkanyarodott. Inkább tett egy kis kerülőt, szemével követve az egyenletes, gyors ritmusban távolodókat. Ő is abban az irányban lakott, de nem ment utánuk, nehogy zaklatásnak tűnjön.
- Hát te meg hogy kerülsz ide? - simogatta meg Bence.
A távolból halk, de határozott női hangot hallott, mely bizonyos mértékben válasz volt kérdésére.
- Aton, gyere ide!
A kutya megfordult, és a hang irányába kocogott. Bencét most már furdalta a kíváncsiság, így nyomába eredt. A járda mellett a füves területen fiatal nő állt. A kutya szabályosan ült előtte, majd fürgén megkerülte és a bal lábához igazodott.
- Jó estét! Nincs túl késő a sétához? - érdeklődött a férfi.
- De igen, így már megyünk is - válaszolta a gazda, miközben valami szíjszerűt, meg pórázt tett a kutyára. Csak amikor felléptek a járdára, és megvilágította őket a közeli lámpa fénye, akkor látta meg Bence az emblémát: vakvezető kutya.
- Eltévedt? Nem láttam még itt a környéken. Szívesen segítek, ha gondolja.
- Nem, köszönöm. Nem tévedtem el.
- Itt lakik a közelben? Ha megengedi, hazakísérem.
- Nem szükséges, itt lakom néhány háznyira - mondta az állat gazdája és megszaporázta a lépteit.
Bence tanácstalan volt. Nem akarta magukra hagyni őket, ugyanakkor tolakodni sem akart, hiszen azzal csak megijesztette volna a lányt.
- Akkor jó éjszakát! - mondta, és balra elkanyarodott. Inkább tett egy kis kerülőt, szemével követve az egyenletes, gyors ritmusban távolodókat. Ő is abban az irányban lakott, de nem ment utánuk, nehogy zaklatásnak tűnjön.
…………………………..
Másnap reggel Felícia friss kávé
illatára ébredt. Körülnézett a szobában, majd a takarón pihenő kezére siklott a
tekintete. Elmosolyodott. Akkor hát tényleg nem csak álom volt. Richárd és ő jegyesek.
A faliórára pillantott: már tíz óra is elmúlt. Úgy, ahogy volt, meztelenül
szaladt le a falépcsőkön. A férfi épp akkor vette fel a megrakott tálcát az
asztalról.
- Mars vissza az ágyba! - mondta, amikor kedvesét meglátta.
Felícia visszaszaladt a szobába, magára húzta a takarót, és alvást színlelt. Richárd fölé hajolt, és megcsókolta. Felícia nyújtózkodott, majd felült, és ölébe vonta a tálcát.
- Na, most szépen bemutatkoztam. Úgy alszom, mint egy mormota, és olyan étvágyam van, mint egy farkasnak.
- Bánom is én, ha összecsődítesz is egy egész állatseregletet, amíg olyan szép vagy, mint egy pillangó, és olyan szenvedélyesen szeretsz, mint az éjszaka - bújt hozzá Richárd, és szorosan magához ölelte. - No meg lesz időd megmutatni a szorgos méhecskét is, ha ideköltözöl.
- Richárd, tudod, hogy arra még várnunk kell - komolyodott el a lány.
- Ugyan már, mire kellene várnunk?
- A szüleim még nem is ismernek, és Rinit sem hagyhatom cserben.
- Mindkét dolgon roppant egyszerűen segíthetünk. Itt a telefon, hívd fel a szüleidet, és kérdezd meg, melyik nap mehetünk el hozzájuk. Rininek meg, ha nem oldódott meg az éjszaka az élete, akkor keresünk neki egy óvónő tanoncot az osztálytársaid közül.
Felícia nevetett, és egy hatalmas falatot dugott a férfi szájába, hogy ne tudjon megszólalni.
- Te kis türelmetlen, holnaputánra esküvőt, jövő hétre meg már gyerekeket is akarsz, igaz?
Richárd csillogó szemekkel bólogatott, mert a szája még mindig tele volt.
- Rendben, de akkor ma még hazamegyek, kicsinosítom magam, és elmegyek az állásinterjúra.
- Nekem így is tökéletesen megfelelsz, és szeretném, ha ezt a szobalánykodást inkább el¬felejtenénk.
Felícia letette az üres kávéscsészét, és komolyan nézett Richárdra.
- Tudom, hogy nem díjazod a döntésemet, de ezen már nem változtatok. Legalább a nyáron szeretnék dolgozni.
- Ezzel semmi gondom, de miért pont szobalányként? Féltelek!
- Rini azt mondta, ide rendes emberek járnak.
- Igen ám, de a rendes embereknek is megtetszhet az én gyönyörű kedvesem.
- Ne aggódj, tudok magamra vigyázni - mondta Felícia.
- Rendben, de ígérd meg, hogy otthagyod, ha a vendégek kellemetlenkedni fognak veled.
A lány bólintott, megcsókolta a férfit, és kiment a fürdőszobába.
- Mars vissza az ágyba! - mondta, amikor kedvesét meglátta.
Felícia visszaszaladt a szobába, magára húzta a takarót, és alvást színlelt. Richárd fölé hajolt, és megcsókolta. Felícia nyújtózkodott, majd felült, és ölébe vonta a tálcát.
- Na, most szépen bemutatkoztam. Úgy alszom, mint egy mormota, és olyan étvágyam van, mint egy farkasnak.
- Bánom is én, ha összecsődítesz is egy egész állatseregletet, amíg olyan szép vagy, mint egy pillangó, és olyan szenvedélyesen szeretsz, mint az éjszaka - bújt hozzá Richárd, és szorosan magához ölelte. - No meg lesz időd megmutatni a szorgos méhecskét is, ha ideköltözöl.
- Richárd, tudod, hogy arra még várnunk kell - komolyodott el a lány.
- Ugyan már, mire kellene várnunk?
- A szüleim még nem is ismernek, és Rinit sem hagyhatom cserben.
- Mindkét dolgon roppant egyszerűen segíthetünk. Itt a telefon, hívd fel a szüleidet, és kérdezd meg, melyik nap mehetünk el hozzájuk. Rininek meg, ha nem oldódott meg az éjszaka az élete, akkor keresünk neki egy óvónő tanoncot az osztálytársaid közül.
Felícia nevetett, és egy hatalmas falatot dugott a férfi szájába, hogy ne tudjon megszólalni.
- Te kis türelmetlen, holnaputánra esküvőt, jövő hétre meg már gyerekeket is akarsz, igaz?
Richárd csillogó szemekkel bólogatott, mert a szája még mindig tele volt.
- Rendben, de akkor ma még hazamegyek, kicsinosítom magam, és elmegyek az állásinterjúra.
- Nekem így is tökéletesen megfelelsz, és szeretném, ha ezt a szobalánykodást inkább el¬felejtenénk.
Felícia letette az üres kávéscsészét, és komolyan nézett Richárdra.
- Tudom, hogy nem díjazod a döntésemet, de ezen már nem változtatok. Legalább a nyáron szeretnék dolgozni.
- Ezzel semmi gondom, de miért pont szobalányként? Féltelek!
- Rini azt mondta, ide rendes emberek járnak.
- Igen ám, de a rendes embereknek is megtetszhet az én gyönyörű kedvesem.
- Ne aggódj, tudok magamra vigyázni - mondta Felícia.
- Rendben, de ígérd meg, hogy otthagyod, ha a vendégek kellemetlenkedni fognak veled.
A lány bólintott, megcsókolta a férfit, és kiment a fürdőszobába.
……………………..
Richárd felhívta a barátját, amikor
hazaért a buszmegállóból.
- Ó, még nem józanodtál ki? - ugratta álmos hangját hallva.
- Annyit azért nem ittam, sőt tulajdonképpen porzik a vesém, annyira józan vagyok.
- Ha nem ütötted ki magad, akkor miért ilyen rettenetes a hangod?
- Mondjuk, mert hajnalig dolgoztam, és alig aludtam valamit.
- Nem mondod komolyan, hogy hazamentél a fogadásról, és nekiláttál dolgozni?
- De bizony, drága barátom, semmi jobb dolgom nem volt, az álom is elkerült, meg a szép lányok is, így maradtam a kaptafám, vagyis a vázlataim mellett.
- Na, te szegény, akkor gyere át, kapsz egy kis gyümölcslevet. Ünnepelünk.
- Tegnap nem ünnepelted ki magad?
- Azóta fejlemény van.
- Talán az éjszaka eladtad az összes képedet? - kérdezte Bence, de Richárd erre már nem válaszolt, csak egy kurta „siess” után, megszakította a vonalat.
- Ó, még nem józanodtál ki? - ugratta álmos hangját hallva.
- Annyit azért nem ittam, sőt tulajdonképpen porzik a vesém, annyira józan vagyok.
- Ha nem ütötted ki magad, akkor miért ilyen rettenetes a hangod?
- Mondjuk, mert hajnalig dolgoztam, és alig aludtam valamit.
- Nem mondod komolyan, hogy hazamentél a fogadásról, és nekiláttál dolgozni?
- De bizony, drága barátom, semmi jobb dolgom nem volt, az álom is elkerült, meg a szép lányok is, így maradtam a kaptafám, vagyis a vázlataim mellett.
- Na, te szegény, akkor gyere át, kapsz egy kis gyümölcslevet. Ünnepelünk.
- Tegnap nem ünnepelted ki magad?
- Azóta fejlemény van.
- Talán az éjszaka eladtad az összes képedet? - kérdezte Bence, de Richárd erre már nem válaszolt, csak egy kurta „siess” után, megszakította a vonalat.
Bence hamar elkészült, és elindult a
buszmegálló felé. Ha ünnepelni kell, akkor nem akart autóba ülni, inkább a
tömegközlekedést részesítette előnyben. Az utolsó métereket futva tette meg,
mégis lekéste a járatot. Néhány perc múlva csengőszót hallott a háta mögül. A
járdán a fekete németjuhász közeledett gazdájával. A kutya egyenesen felé
tartott, megállt mellette, és megbökte a kezét.
- Aton, megállóhoz! - hangzott a parancsszó.
- Ez a megálló - mondta a férfi.
- Maga meg a jelzőoszlop? - kérdezett vissza a lány - Aton, megállóhoz! - mondta egy árnyalatnyival keményebb hangon, és alig észrevehetően megrántotta a pórázt. A kutya néhány lépést tett, és szabályosan leült a megállót jelző oszlop mellé.
- Okos - dicsérte a gazdája.
- Bizonyára megismert, azért jött oda hozzám. A régi barátságunkra való tekintettel, megengedi, hogy megsimogassam a kutyáját? - próbálta Bence humorral oldani a lány tartózkodását.
- Persze, simogassa meg, ha már ilyen régi barátok, bár bevallom, fogalmam sincs, mikorra datáljam ezt az ismeretséget.
- Tegnap éjszaka a parkban. Emlékszik?
- Ja, akkor azért nem emlékeztem rá, mert már ilyen régen volt - nevetett a lány.
- Gyönyörű állat. Igazán figyelemre méltó a megjelenése. Tudja, festő vagyok és rajongok a szép dolgokért, és Aton több, mint szép. Egyszerűen tökéletes. Jön a busz. Segíthetek?
- Nem, köszönöm szépen, Aton tudja a dolgát.
Bence csodálattal nézte, ahogy a kutya felállt, az ajtóhoz vezette gazdáját és felszállás után ügyesen elhelyezkedett a sofőr mögötti ülésnél, hogy ne legyen útban. A következő megálló¬nál sokan szálltak fel, így nem tudták folytatni a beszélgetést, pedig Bencének ezer kérdése lett volna. A negyedik megállónál a kutya felállt, majd a gazdája is. Bence melléjük lépett.
- Aton tudja, hol kell leszállni?
- Nem, hiszen csak most költöztünk ide. Én mondtam neki, hogy le fogunk szállni. Azt mondják, itt a környéken van egy állatorvosi rendelő, azt keresném fel, olyan bemutatkozás-félére. Nem tudna útbaigazítani?
Bence pillanatok alatt döntött. Két megállónyit gyalogol, és elkíséri őket a rendelőbe. Talán ha 20 percet fog késni, Richárd nem fogja leharapni érte a fejét. A busz megállt, leszálltak.
- Hogy gondolja ezt az útbaigazítást, mert ha csak nemrég költöztek ide, akkor hiába mondok olyasmit, hogy a postánál balra, majd a telefonfülkés saroknál ismét balra, és valahol az utca közepénél lesz a rendelő.
- Ez így valóban nem mond túl sokat. Ennél kicsit pontosabb információkra lenne szükségem. Tudja, mint egy GPS, ami mondja az útvonalat. Hányadik saroknál, milyen irányba. Nekem egy vizuális térképre van szükségem, amit elképzelve irányíthatom Atont. Aztán, ha már többször is járunk erre, ő is tudni fogja, de azért fontos, hogy én is mindig képben legyek.
- Rendben, akkor elkísérem.
- Nem akarom rabolni az idejét, elég, ha elmondja, merre menjek.
- Épp arra van dolgom, nem sietek, belefér az időmbe. Induljunk innen a megállótól jobbra.
A lány kiadta a parancsot majd a kutya mozgását követve lépdelt az állat mellett. Aton jobbra- balra tekingetve vezette gazdáját a széles járdán. Bence egy lépésnyire lemaradva haladt mögöttük.
- Maga aztán bízhat ebben a kutyában, ha teljesen idegen terepen így rohannak. Mióta vannak együtt?
- Aton nem hagy nekem sok választást; ha elindul, jobb, ha szedem a lábaimat én is. Ami a bizalmat illeti, sokat számít, hogy én neveltem, tehát nyolc hetes kora óta velem van, most négy éves. Igaz, ez így lutri, hogy milyen lesz a jelleme, megfelel-e vakvezetésre, de szerencsém volt.
- A saroknál kell balra fordulni, a túloldalon szemben van a postahivatal.
- Aton, balra! - hangzott a felszólítás, és a kutya az embereket kerülgetve befordult az utcába. Bence igyekezett lépést tartani velük.
- Találó volt a névválasztás, Aton valóban beragyogja az életét?
- Mindenképpen. Olyan fensőbbséges, mint egy isten, ugyanakkor mindig megmelengeti a szívemet. Kétségtelenül beragyogja az életemet. Nélküle sokkal nehezebb volt minden, főleg a közlekedés. Ezek szerint szereti a történelmet?
- A történelemtől csak az ecsetet szeretem jobban, és az egyiptomi kultúra az egyik kedvencem.
- Akkor a festményein piramisok és tevekaravánok láthatók?
- Nevetni fog, de tényleg van egy ilyen képem is. Persze csendéleteket, portrékat is készítek, és a Napistent is szívesen megfesteném, ha megengedné.
- Nem hiszem, hogy Aton türelmes modell lenne. Bár amilyen öntelt, még lehet, élvezné is az extra adag figyelmet.
- Itt egy telefonfülke a fal mellett, most kellene ismét balra fordulni.
- Ha jól figyeltem, akkor ez a negyedik keresztutca?
- Igen. Egyik ámulatból a másikba esek. Hányfelé tud maga figyelni?
- Legalább ezerfelé, de sajnos nem mindig tudom egybeterelni és összehangolni a szerteágazó figyelmemet - mondta a lány mosolyogva.
- Akkor én most inkább hátráltatom a kíváncsiságommal?
- Bonyolultabb esetekben jobb kizárólag a közlekedésre koncentrálni, de ez egy egyszerűbb útvonal, és mint látja, sikerül követnem, és bekódolnom a saját térképembe a támpontokat. Ha nem csal a szimatom, meg is érkeztünk...
- Ezt meg honnan tudja?- kérdezte Bence álmélkodva.
- Érzi ezt az illatot? Bár lehet, hogy magának ez inkább szag. No és a hangok.
- Kétségtelenül igaza van. Ezekre nem is figyeltem. Magának sokkal kifinomultabban működ¬nek az érzékszervei.
- Ez tévhit. Nem működik jobban, csak az agy fókuszál fokozottan a látáson kívüli érzék¬szervektől beérkező információkra. Maga is hallja és érzi, csak épp elegendő az, amit lát, így nem támaszkodik a többi érzékszervére. Azt hiszem, ideje elköszönnünk. Nagyon kedves, hogy ennyit segített.
- Vissza fog találni a buszmegállóhoz?
- Igen.
- De az ellenjárat a túloldalból indul, át kell kelniük a főúton.
- Tudom. Amikor leszálltunk, hallottam, hogy a közelben van egy hangjelzéses zebra. Rá¬adásul az átkelőhelyet Aton is megkeresi, ha ezt kérem tőle, de ha véletlenül mégsem, vele könnyű segítséget találni.
- Ez igaz. Gondolom, a kutyája úgy vonzza az embereket, mint a mágnes a vasat.
- Nem feltétlenül. Sokan kifejezetten félnek a nagytestű kutyáktól, még akkor is, ha nyilván¬való, hogy vakvezető kutya. De azért nem panaszkodom, több a pozitív élményem.
- Úgy vélem, ha már utcaszomszédok lettünk, gyakran fogunk találkozni. Engedje meg, hogy bemutatkozzam, Várszegi Bence vagyok.
- Az a Várszegi Bence, akinek most van kiállítása a galériában? - csodálkozott a lány.
- Ó, milyen jól informált. Nem mondja, hogy még a tárlatok iránt is érdeklődik?
- Tegnap este hallottam a buszon, ahogyan a megnyitó ünnepséget és a festményeket méltat¬ták. Egyébként, lehet, meglepődik, de annak ellenére, hogy semmit sem látok, érdekel a festészet, a színek és a formák. Néhány éve a szolnoki galériában volt Munkácsi képeinek kiállítása, ahová elmentem egy társasággal, és nagyon élveztem a tárlatvezető által elmondott, meg az olvasmányaim alapján elképzelt képeket. Úgy éreztem, energiája, kisugárzása van a festményeknek.
- Megint megdöbbentett. Bevallom, azt gondoltam, hogy lát valamennyit. Nem olyan a mozgása, a viselkedése, mint azoknak a nem látóknak, akiket én ismerek. Igaz, ezt elég gyér statisztika alapján mondom.
- Ez elég bonyolult kérdés, amit idő híján nem vitathatunk meg. Mennünk kell - tapintotta meg a csuklóján lévő Braille óra számlapját a lány.
- De azért a nevét elárulja, ugye?- kérdezte Bence, mielőtt beléphettek volna a rendelő ajtaján.
- Rédei Zsanett. Örülök, hogy megismerhettem.
- Én úgyszintén. Viszontlátásra.
- Aton, megállóhoz! - hangzott a parancsszó.
- Ez a megálló - mondta a férfi.
- Maga meg a jelzőoszlop? - kérdezett vissza a lány - Aton, megállóhoz! - mondta egy árnyalatnyival keményebb hangon, és alig észrevehetően megrántotta a pórázt. A kutya néhány lépést tett, és szabályosan leült a megállót jelző oszlop mellé.
- Okos - dicsérte a gazdája.
- Bizonyára megismert, azért jött oda hozzám. A régi barátságunkra való tekintettel, megengedi, hogy megsimogassam a kutyáját? - próbálta Bence humorral oldani a lány tartózkodását.
- Persze, simogassa meg, ha már ilyen régi barátok, bár bevallom, fogalmam sincs, mikorra datáljam ezt az ismeretséget.
- Tegnap éjszaka a parkban. Emlékszik?
- Ja, akkor azért nem emlékeztem rá, mert már ilyen régen volt - nevetett a lány.
- Gyönyörű állat. Igazán figyelemre méltó a megjelenése. Tudja, festő vagyok és rajongok a szép dolgokért, és Aton több, mint szép. Egyszerűen tökéletes. Jön a busz. Segíthetek?
- Nem, köszönöm szépen, Aton tudja a dolgát.
Bence csodálattal nézte, ahogy a kutya felállt, az ajtóhoz vezette gazdáját és felszállás után ügyesen elhelyezkedett a sofőr mögötti ülésnél, hogy ne legyen útban. A következő megálló¬nál sokan szálltak fel, így nem tudták folytatni a beszélgetést, pedig Bencének ezer kérdése lett volna. A negyedik megállónál a kutya felállt, majd a gazdája is. Bence melléjük lépett.
- Aton tudja, hol kell leszállni?
- Nem, hiszen csak most költöztünk ide. Én mondtam neki, hogy le fogunk szállni. Azt mondják, itt a környéken van egy állatorvosi rendelő, azt keresném fel, olyan bemutatkozás-félére. Nem tudna útbaigazítani?
Bence pillanatok alatt döntött. Két megállónyit gyalogol, és elkíséri őket a rendelőbe. Talán ha 20 percet fog késni, Richárd nem fogja leharapni érte a fejét. A busz megállt, leszálltak.
- Hogy gondolja ezt az útbaigazítást, mert ha csak nemrég költöztek ide, akkor hiába mondok olyasmit, hogy a postánál balra, majd a telefonfülkés saroknál ismét balra, és valahol az utca közepénél lesz a rendelő.
- Ez így valóban nem mond túl sokat. Ennél kicsit pontosabb információkra lenne szükségem. Tudja, mint egy GPS, ami mondja az útvonalat. Hányadik saroknál, milyen irányba. Nekem egy vizuális térképre van szükségem, amit elképzelve irányíthatom Atont. Aztán, ha már többször is járunk erre, ő is tudni fogja, de azért fontos, hogy én is mindig képben legyek.
- Rendben, akkor elkísérem.
- Nem akarom rabolni az idejét, elég, ha elmondja, merre menjek.
- Épp arra van dolgom, nem sietek, belefér az időmbe. Induljunk innen a megállótól jobbra.
A lány kiadta a parancsot majd a kutya mozgását követve lépdelt az állat mellett. Aton jobbra- balra tekingetve vezette gazdáját a széles járdán. Bence egy lépésnyire lemaradva haladt mögöttük.
- Maga aztán bízhat ebben a kutyában, ha teljesen idegen terepen így rohannak. Mióta vannak együtt?
- Aton nem hagy nekem sok választást; ha elindul, jobb, ha szedem a lábaimat én is. Ami a bizalmat illeti, sokat számít, hogy én neveltem, tehát nyolc hetes kora óta velem van, most négy éves. Igaz, ez így lutri, hogy milyen lesz a jelleme, megfelel-e vakvezetésre, de szerencsém volt.
- A saroknál kell balra fordulni, a túloldalon szemben van a postahivatal.
- Aton, balra! - hangzott a felszólítás, és a kutya az embereket kerülgetve befordult az utcába. Bence igyekezett lépést tartani velük.
- Találó volt a névválasztás, Aton valóban beragyogja az életét?
- Mindenképpen. Olyan fensőbbséges, mint egy isten, ugyanakkor mindig megmelengeti a szívemet. Kétségtelenül beragyogja az életemet. Nélküle sokkal nehezebb volt minden, főleg a közlekedés. Ezek szerint szereti a történelmet?
- A történelemtől csak az ecsetet szeretem jobban, és az egyiptomi kultúra az egyik kedvencem.
- Akkor a festményein piramisok és tevekaravánok láthatók?
- Nevetni fog, de tényleg van egy ilyen képem is. Persze csendéleteket, portrékat is készítek, és a Napistent is szívesen megfesteném, ha megengedné.
- Nem hiszem, hogy Aton türelmes modell lenne. Bár amilyen öntelt, még lehet, élvezné is az extra adag figyelmet.
- Itt egy telefonfülke a fal mellett, most kellene ismét balra fordulni.
- Ha jól figyeltem, akkor ez a negyedik keresztutca?
- Igen. Egyik ámulatból a másikba esek. Hányfelé tud maga figyelni?
- Legalább ezerfelé, de sajnos nem mindig tudom egybeterelni és összehangolni a szerteágazó figyelmemet - mondta a lány mosolyogva.
- Akkor én most inkább hátráltatom a kíváncsiságommal?
- Bonyolultabb esetekben jobb kizárólag a közlekedésre koncentrálni, de ez egy egyszerűbb útvonal, és mint látja, sikerül követnem, és bekódolnom a saját térképembe a támpontokat. Ha nem csal a szimatom, meg is érkeztünk...
- Ezt meg honnan tudja?- kérdezte Bence álmélkodva.
- Érzi ezt az illatot? Bár lehet, hogy magának ez inkább szag. No és a hangok.
- Kétségtelenül igaza van. Ezekre nem is figyeltem. Magának sokkal kifinomultabban működ¬nek az érzékszervei.
- Ez tévhit. Nem működik jobban, csak az agy fókuszál fokozottan a látáson kívüli érzék¬szervektől beérkező információkra. Maga is hallja és érzi, csak épp elegendő az, amit lát, így nem támaszkodik a többi érzékszervére. Azt hiszem, ideje elköszönnünk. Nagyon kedves, hogy ennyit segített.
- Vissza fog találni a buszmegállóhoz?
- Igen.
- De az ellenjárat a túloldalból indul, át kell kelniük a főúton.
- Tudom. Amikor leszálltunk, hallottam, hogy a közelben van egy hangjelzéses zebra. Rá¬adásul az átkelőhelyet Aton is megkeresi, ha ezt kérem tőle, de ha véletlenül mégsem, vele könnyű segítséget találni.
- Ez igaz. Gondolom, a kutyája úgy vonzza az embereket, mint a mágnes a vasat.
- Nem feltétlenül. Sokan kifejezetten félnek a nagytestű kutyáktól, még akkor is, ha nyilván¬való, hogy vakvezető kutya. De azért nem panaszkodom, több a pozitív élményem.
- Úgy vélem, ha már utcaszomszédok lettünk, gyakran fogunk találkozni. Engedje meg, hogy bemutatkozzam, Várszegi Bence vagyok.
- Az a Várszegi Bence, akinek most van kiállítása a galériában? - csodálkozott a lány.
- Ó, milyen jól informált. Nem mondja, hogy még a tárlatok iránt is érdeklődik?
- Tegnap este hallottam a buszon, ahogyan a megnyitó ünnepséget és a festményeket méltat¬ták. Egyébként, lehet, meglepődik, de annak ellenére, hogy semmit sem látok, érdekel a festészet, a színek és a formák. Néhány éve a szolnoki galériában volt Munkácsi képeinek kiállítása, ahová elmentem egy társasággal, és nagyon élveztem a tárlatvezető által elmondott, meg az olvasmányaim alapján elképzelt képeket. Úgy éreztem, energiája, kisugárzása van a festményeknek.
- Megint megdöbbentett. Bevallom, azt gondoltam, hogy lát valamennyit. Nem olyan a mozgása, a viselkedése, mint azoknak a nem látóknak, akiket én ismerek. Igaz, ezt elég gyér statisztika alapján mondom.
- Ez elég bonyolult kérdés, amit idő híján nem vitathatunk meg. Mennünk kell - tapintotta meg a csuklóján lévő Braille óra számlapját a lány.
- De azért a nevét elárulja, ugye?- kérdezte Bence, mielőtt beléphettek volna a rendelő ajtaján.
- Rédei Zsanett. Örülök, hogy megismerhettem.
- Én úgyszintén. Viszontlátásra.
Bence futva érkezett Richárd
házához. Erősen zihált, amikor barátja kinyitotta az ajtót.
- Veled meg mi történt? Férjes asszonnyal randevúztál és megkergetett az ember? - kérdezte, miközben egy kézmozdulattal betessékelte az érkezőt.
- Mindjárt elmondom, ha kapok levegőt - válaszolta Bence, és lehuppant az egyik konyha¬székre.
Richárd egy pohár vizet tett barátja elé.
- Nem épp erről volt szó a telefonban. Ez nem hasonlít semmiféle gyümölcslére - mondta, miután felhajtotta a vizet, és légzése is lecsendesedett. - Egyébként megismerkedtem egy nem látó, fiatal hölggyel. Őt kísértem el a buszmegállótól az állatorvosi rendelőig. Onnan meg futva jöttem, mert eszembe jutott, hogy régen milyen jókat futottunk esténként. Kicsit ki¬jöttem a gyakorlatból, de megint kedvet kaptam ahhoz, hogy formába hozzam magam. Na de mesélj! Mit ünneplünk?
- Megkértem Felícia kezét.
- ... és mit mondott?
- Szerinted mit, ha ünneplünk?
Bence észbekapott, vigyorogva felpattant a székről és alaposan meglapogatta barátja hátát.
- Gratulálok, de mondd meg, mi nekem ebben a jó? Ezentúl nem mehetünk bulizni, csajozni, nem lesznek spontán utazgatások, ha lesz egy szekérderéknyi porontyod.
- A csajozáson kívül a többit megoldjuk. Bizonyára Felícia is ragaszkodni fog a barátnős délutánokhoz. Meg majd más programokat csinálunk. Például, amíg én szombat este az asszony-kámmal táncolni megyek, te vigyázhatsz a szekérderéknyi porontyomra - nevetett Richárd.
- Tudod, hogy már nem bánnám? Díjaznám a nyugodt családi életet - nézett fel komoly tekintettel Bence barátjára.
- Akkor miért nem keresel egy rendes lányt?
- Keresem én, csak ezek szerint nem a megfelelő helyen.
- Rinivel mi a baj?
- Azon kívül, hogy nem szerelmes belém, semmi. Ilyen egyszerű ez, barátom. Bájosan közölte velem tegnap éjszaka, hogy nagyon kedvel, de úgy, mintha a testvérbátyja lennék.
Richárd megértően bólintott, majd a kiállítás sikerességére terelte a szót.
- Veled meg mi történt? Férjes asszonnyal randevúztál és megkergetett az ember? - kérdezte, miközben egy kézmozdulattal betessékelte az érkezőt.
- Mindjárt elmondom, ha kapok levegőt - válaszolta Bence, és lehuppant az egyik konyha¬székre.
Richárd egy pohár vizet tett barátja elé.
- Nem épp erről volt szó a telefonban. Ez nem hasonlít semmiféle gyümölcslére - mondta, miután felhajtotta a vizet, és légzése is lecsendesedett. - Egyébként megismerkedtem egy nem látó, fiatal hölggyel. Őt kísértem el a buszmegállótól az állatorvosi rendelőig. Onnan meg futva jöttem, mert eszembe jutott, hogy régen milyen jókat futottunk esténként. Kicsit ki¬jöttem a gyakorlatból, de megint kedvet kaptam ahhoz, hogy formába hozzam magam. Na de mesélj! Mit ünneplünk?
- Megkértem Felícia kezét.
- ... és mit mondott?
- Szerinted mit, ha ünneplünk?
Bence észbekapott, vigyorogva felpattant a székről és alaposan meglapogatta barátja hátát.
- Gratulálok, de mondd meg, mi nekem ebben a jó? Ezentúl nem mehetünk bulizni, csajozni, nem lesznek spontán utazgatások, ha lesz egy szekérderéknyi porontyod.
- A csajozáson kívül a többit megoldjuk. Bizonyára Felícia is ragaszkodni fog a barátnős délutánokhoz. Meg majd más programokat csinálunk. Például, amíg én szombat este az asszony-kámmal táncolni megyek, te vigyázhatsz a szekérderéknyi porontyomra - nevetett Richárd.
- Tudod, hogy már nem bánnám? Díjaznám a nyugodt családi életet - nézett fel komoly tekintettel Bence barátjára.
- Akkor miért nem keresel egy rendes lányt?
- Keresem én, csak ezek szerint nem a megfelelő helyen.
- Rinivel mi a baj?
- Azon kívül, hogy nem szerelmes belém, semmi. Ilyen egyszerű ez, barátom. Bájosan közölte velem tegnap éjszaka, hogy nagyon kedvel, de úgy, mintha a testvérbátyja lennék.
Richárd megértően bólintott, majd a kiállítás sikerességére terelte a szót.
Folytatjuk..
**************************
3. VERSEK A NAGYVILÁGBÓL
SZÉLL MAGDOLNA:Tavasz
Eltűnt a hajnali dér,
apró cinke tavaszt ígér,
szél hátán száll virágillat,
napfényben táncol a harmat.
apró cinke tavaszt ígér,
szél hátán száll virágillat,
napfényben táncol a harmat.
csobbanó patak partján,
szomorúfűz kócos ágán,
hintázva fütyül a rigó,
itt a tavasz, jaj, de jó.
szomorúfűz kócos ágán,
hintázva fütyül a rigó,
itt a tavasz, jaj, de jó.
Éledő rét tenyerén,
rovar raja döngicsél,
harcuk hangja a létért,
bolyhos felhők fölé ér.
rovar raja döngicsél,
harcuk hangja a létért,
bolyhos felhők fölé ér.
Minden élet tettre kész,
bizsereg a világ,
harmat cseppje hordja szét,
a szerelem illatát.
bizsereg a világ,
harmat cseppje hordja szét,
a szerelem illatát.
2016.
.........................................
NAGY VENDEL:SZEMED TÜKRÉBEN
Ha szegény vagy,
Nézheted magad
A kútban,
Vagy egy tó
Csillogó vizében.
Ha gazdag vagy,
Nézheted magad
A kútban,
Vagy egy tó
Csillogó vizében.
Ha gazdag vagy,
Láthatod arcodat
Fényesre csiszolt
Ezüst tükörben.
Velencéből hozott,
Metszett üvegben.
De hogyha a valódit
Akarod látni
Nézzél kedvesed szemébe,
Az igazság tükrébe.
Akarod látni
Nézzél kedvesed szemébe,
Az igazság tükrébe.
A tó sima vizét
megfodrozza egy falevél
A gazdag hölgynek
Megfeketedik
Tükre ezüstje.
megfodrozza egy falevél
A gazdag hölgynek
Megfeketedik
Tükre ezüstje.
Csak a szemed
Őszinte örökre.
Őszinte örökre.
2012.
Megjegyzés: Az igazság...most
már ... odaát van.
.................................................
VEZSENYI ILDIKÓ: FOHÁSZ
Adj nekem teret,
s betöltöm én azt!
Adj nekem szívet,
s érted él az!
s betöltöm én azt!
Adj nekem szívet,
s érted él az!
Adj nekem elmét,
gondolkodót,
tisztát, fényeset,
ragyogót!
gondolkodót,
tisztát, fényeset,
ragyogót!
Adj nekem álmot,
hogy álmodhassalak!
Adj nekem ölelő kart,
hogy elringassalak!
hogy álmodhassalak!
Adj nekem ölelő kart,
hogy elringassalak!
Adj nekem éjjelt,
sűrű sötétet,
csillaggal telit,
holdfényeset!
sűrű sötétet,
csillaggal telit,
holdfényeset!
Adj nekem erdőt,
szép kereket,
anyját ríva kereső,
kisgyereket!
szép kereket,
anyját ríva kereső,
kisgyereket!
Karomba zárhassam,
vigasztalón,
homlokát simítsam,
cirógatón!
vigasztalón,
homlokát simítsam,
cirógatón!
Adj nekem vágyat,
jó tüzeset,
családi fészket,
nem üreset.
jó tüzeset,
családi fészket,
nem üreset.
Adj nekem távolt,
hívogatót,
Messzi várost,
befogadót!
hívogatót,
Messzi várost,
befogadót!
Adj nekem hazát,
megvédhetőt!
Adj nekem életet,
benne élhetőt!
megvédhetőt!
Adj nekem életet,
benne élhetőt!
Adj nekem könnyet,
elsírhatót!
Adj nekem kedves szót,
vigasztalót!
elsírhatót!
Adj nekem kedves szót,
vigasztalót!
Adj nekem szép jövőt,
elérhetőt,
hű kebelben,
bátor szívvel, megélhetőt!
elérhetőt,
hű kebelben,
bátor szívvel, megélhetőt!
S ha egyszer majd eljön
a szigorú vég,
szívből mondhassam,
nem bánom, ennyi elég!
a szigorú vég,
szívből mondhassam,
nem bánom, ennyi elég!
2015. december.21
.................................................
KOVÁCS JÓZSEF: Az Olimposz hegyén
![](index_elemei/KovC3A1csJC3B3zsef_002.jpg)
Az Olimposz hegyén jutottál eszembe.
Úgy gondoltam rád, mint görög istennőkre.
A szép fenyők árnyékában elmélkedtem.
Miért nem történhet úgy mint a mesékben?
Úgy gondoltam rád, mint görög istennőkre.
A szép fenyők árnyékában elmélkedtem.
Miért nem történhet úgy mint a mesékben?
Itt, hol a csepp víz nőtt hatalmas
tengerré,
És Ikarusz nyila röpköd mindenfelé,
Mint szirénák a mélyből felemelkedve,
Vagy Főnix madárként jönnél fel a hegyre.
És Ikarusz nyila röpköd mindenfelé,
Mint szirénák a mélyből felemelkedve,
Vagy Főnix madárként jönnél fel a hegyre.
És a szép Afroditét helyettesítve,
Hoznál ismét derűt, kesergő szívembe.
Többé nem lenne kopár Olimposz hegye,
Az istenek serege visszatérhetne.
Hoznál ismét derűt, kesergő szívembe.
Többé nem lenne kopár Olimposz hegye,
Az istenek serege visszatérhetne.
A nagy Zeusz trónjára ismét felülne,
És tenne istenné minket is örökre.
És tenne istenné minket is örökre.
......................................................
CSOMOR HENRIETT: Vesztes vagyok
Hol is kezdjem?
Jártam sárban, ingoványban.
Csapások százai követtek,
szenvedtem keményen.
Azért, hogy a holnapom
jobb legyen, mint a tegnapom.
Jártam sárban, ingoványban.
Csapások százai követtek,
szenvedtem keményen.
Azért, hogy a holnapom
jobb legyen, mint a tegnapom.
Nem kergettem soha álmokat,
mert a józan ész nem engedett.
Eveztem volna a boldogság
felé, de csak könnyek
mardostak, melyek
befelé hulltak.
S te csak azt láttad, hogy
veled örülök.
S ha véletlen a mosoly leple leeset,
s könnyezni kezdtem,
Akkor se tudtad mért ég
a lelkem egész kertje.
Hajam őszbe fordult,
s nem bírtam unokát
adni anyámnak.
S nem bírtam ölelő
kezeket találni.
Mondd meg Istenem
akkor mire volt jó ?
Ez a negyven kemény év,
Melyet rám mértél?
2014.02.27
.........................................
PETROZSÉNYI NAGY PÁL: Lelkek
Az én lelkem álmok lelke, csöndes
esti áhítat,
alkotó hit és gondolat.
A te lelked szakadék, magába húzó varázsszem,
amibe jobb, ha nem nézek.
Az ő lelke alkohol, genny, vér, pisi és okádék,
amitől én is okádnék.
A mi lelkünk vérző seb, kimondatlan vád, őskeserv,
hamvában holt hit, szeretet.
A ti lelketekben gyásztáncot ropnak az angyalok,
és áll a bál, folyik a bor.
Az ők lelkeitől megfagy a madár és a berek.
Gondoljátok meg, emberek!
Lelkek, szellemek, árnyak, kísértetek és démonok
szállnak, köröznek felettünk.
Add nekem a lelked, euród! – búgják. Még egy perc, és
egy angyal sincs már közöttünk.
alkotó hit és gondolat.
A te lelked szakadék, magába húzó varázsszem,
amibe jobb, ha nem nézek.
Az ő lelke alkohol, genny, vér, pisi és okádék,
amitől én is okádnék.
A mi lelkünk vérző seb, kimondatlan vád, őskeserv,
hamvában holt hit, szeretet.
A ti lelketekben gyásztáncot ropnak az angyalok,
és áll a bál, folyik a bor.
Az ők lelkeitől megfagy a madár és a berek.
Gondoljátok meg, emberek!
Lelkek, szellemek, árnyak, kísértetek és démonok
szállnak, köröznek felettünk.
Add nekem a lelked, euród! – búgják. Még egy perc, és
egy angyal sincs már közöttünk.
**************************
4.NOVELLÁRÓL NOVELLÁRA
ÁRVAY MÁRIA: Gyógyító álom
"A megértés hozzásegít az
elfogadáshoz, az elfogadás pedig a gyógyulás feltétele.
(Joanne Kathleen Rowling)
Esős, borongós reggel volt. Amikor
Judit kinyitotta a szemét, ismét zsörtölődve vette tudomásul ezt a ronda időt.
Napok óta érezte, hogy valami nincs vele rendben. Minden apróság kihozta őt a
sodrából, csípősen, mogorván beszélt családjával, barátaival, munkatársaival.
Hamar dühbe jött, csapkodott, ok nélkül felemelte a hangját. Az is megesett,
hogy földhöz vágott egy-egy tányért, poharat.
Nem tudta megmagyarázni mi történt vele, de különösebben nem is bántotta a
dolog.
Most is morcosan szólt a férjére:
- Hányszor kell még elmondanom, hogy töröld le a lábad, mielőtt bejössz!
- Neked is jó reggelt! – mondta Zsolt.
Nem értette, Jutkának mostanában mi baja. Bármit csinál, semmi sem jó.
Hiába próbál vele szót érteni, mindig csak az a vége:
- Hagyj békén, fáradt vagyok! Vagy:
- Nem látod mennyi a dolgom? Nem érek rá most locsogni!
A munkahelyen többeknek is feltűnt a viselkedése.
Már ott tartott az ügy, hogy a főnöke behívatta, s komolyan elbeszélgetett
vele. Mondta, ha legközelebb is meghallja, hogy így beszél az ügyfelekkel,
írásbeli fegyelmiben részesíti.
Valahogy még ez sem riasztotta el Jutkát.
Barátai egyre inkább eltávolodtak tőle. Észrevette, hogy többen megriadnak
durva, nyers hangjától, kerülik a társaságát.
Aztán jött az a mindent megváltoztató álom!
Amikor nagy nehezen elaludt,
koromsötétség vette körül. Semmit, de semmit sem látott.
- Mi ez? Gyújtsatok már villanyt, miért spóroltok ennyire?
- Ez egy igazi kalandos utazás- szólalt meg egy ismerős hang. Nem ismerte meg.
- Ilyen sötétségben utazni? Miért vakoskodunk?
- Majd az út végén megtudod. Gyere velem!
Valaki karon ragadta, s vitte, vitte egy hosszú folyosón.
- Segítség! Ne olyan gyorsan, félek!
- Ez neked gyors? Csak tempósan megyünk! Ismerem az utat, bízd rám magad!
Most már tudta, ki beszél hozzá. Főnöke hangja volt ez, s ő húzta maga után a
sötétben. Érdekes, nem ütköztek neki semminek.
Egy küszöbben megbotlott ugyan, de nem esett el.
Kezét egy szék háttámláján érezte.
- Ülj le, és figyelj!
Ült és szédült egy kicsit.
- Fényt! Csak egy kis fényt kérek!
- Majd, ha megérdemled! Most más
feladatod van! Támaszkodj a hallásodra, szaglásodra, tapintásodra!
Kellemes, lágy hang vette körül.
- Hiszen ez a mi szélcsengőnk! Hogy kerül ez ide?
A fém rudacskák tovább muzsikáltak.
- Milyen szép! Ez eddig fel sem tűnt!
Egy másik, halk hangot hallott, ritmusosan, egyenletesen. Egy darabig fülelt.
Aztán rájött.
- Ez meg a mi óránk! Most olyan biztonságot ad a hangja!
Kop- kop- kop, hallatszott most. Mi ez? Megint fülelt. A hang egyre erősödött.
- Nem találod el? Ez bosszantott fel reggel!
- Tényleg, az eső! Előbb csak szépen, halkan esett, most meg szakad. De jó,
hogy nem vagyok odakint!
Halk nyávogásra lett figyelmes. Majd egy puha test dörgölődött hozzá.
Először megriadt, de később érezte, milyen kellemes ez az érintés.
- Fogd egy kicsit!
Az ölébe tették a macskát. Amint elkezdte simogatni puha, bársonyos szőrét,
hallotta,
, a cicus dorombolni kezd.
- Milyen megnyugtató!
Így ültek egy darabig.
- Hogy tetszik az utazás? – kérdezte egy másik hang, közben megérintette Judit
vállát, hogy
ne ijedjen meg.
- Egyre érdekesebb.
Beleszimatolt a levegőbe. De jó illat! Kókusz! Ez az egyik kedvenc kölnim!
Ismerős léptekre kapta fel a fejét. A férje szokott így jönni-menni, ezer közül
is fel lehet ismerni!
- Érted jöttem, gyere, menjünk haza!
- Mindjárt, drágám, egy pillanat.
Még egyszer megsimogatta az ölében doromboló kis állatot.
A főnöke szólt hozzá.
- Észre sem vetted, de felértékelődtek benned az apróságok, a mindennapi élet
mozzanatai. Eddig mindenért morogtál, panaszkodtál. Ingerült voltál
mindenkivel. Most, az utazás során többször elégedettségedet, tetszésedet
fejezted ki.
Próbálj így élni a hétköznapokban is! Nyisd ki a szemed!
Eltűnt a sötétség, helyette ragyogóan sütött a nap.
Férje még mellette aludt.
Jutka halkan felkelt, kiment a konyhába és vidáman készített Zsoltnak egy
csésze kávét.
Úgy, ahogy szerette – kevés tejjel, egy kis cukorral.
**************************
5.MESE
VÁRKONYI KITTY: Húsvéti mese
Feltámadás reggelén,
nyulak apró szigetén
elindultak már a nyulak,
apró nyuszik és az urak,
hogy a sziget közepén,
legyen tojásköltemény.
Úgy hitték, az élet indul,
nyulak apró szigetén
elindultak már a nyulak,
apró nyuszik és az urak,
hogy a sziget közepén,
legyen tojásköltemény.
Úgy hitték, az élet indul,
tojásokból lehet kisnyúl.
Ezért aztán sorakozva,
fészkek alá lopakodva
várni kezdték a csodát,
feltámadó kistojást.
Ahogy nézték, ahogy várták,
fűben ülve tanakodták,
arra szállt a fakopáncs,
párja csőrén kicsi ág.
fészkek alá lopakodva
várni kezdték a csodát,
feltámadó kistojást.
Ahogy nézték, ahogy várták,
fűben ülve tanakodták,
arra szállt a fakopáncs,
párja csőrén kicsi ág.
- Mit ültök itt, ti sok nyulak?
kérdezi a szép madár
- Sok dolog van, menni kéne,
hamarosan itt a nyár.
- Nem lehet nyár, - szólt a nyuszi
- Feltámad még a tojás,
arra várunk, azt figyeljük
drága szép kis fakopáncs.
kérdezi a szép madár
- Sok dolog van, menni kéne,
hamarosan itt a nyár.
- Nem lehet nyár, - szólt a nyuszi
- Feltámad még a tojás,
arra várunk, azt figyeljük
drága szép kis fakopáncs.
![](index_elemei/VC3A1rkonyiKitti.jpg)
csőrében a kicsi ág,
azt letette, s elmutatott,
arra lakik a tojás.
A nyúlsereg összenézett,
hiszen arra falu van,
emberekkel és kutyákkal
őrzött ház a kapuban.
- Ott a tyúkól, benne kotlók,
nekik lent van tojásuk,
arra figyelj nyuszi koma!
Ott lesz feltámadásuk.
Rágcsálóknak nagy hadában
elindul a nyúlsereg,
Csirkeólban, kotlók alatt,
friss tojásokat keres.
nekik lent van tojásuk,
arra figyelj nyuszi koma!
Ott lesz feltámadásuk.
Rágcsálóknak nagy hadában
elindul a nyúlsereg,
Csirkeólban, kotlók alatt,
friss tojásokat keres.
Nyúlapóka odatoppan,
elszedi a friss tojást,
többi nyúl csak gurítgatja,
hegyen, völgyön, réten át.
Megpihenve, nagyon messze,
számolgatták, mennyi lett?
És a nyuszik hengergették,
elszedi a friss tojást,
többi nyúl csak gurítgatja,
hegyen, völgyön, réten át.
Megpihenve, nagyon messze,
számolgatták, mennyi lett?
És a nyuszik hengergették,
majd ráültek izibe.
Ami kikelt, csipogva ment,
nyuszi után tipegett.
Minden háznál, nyuszi mellett
kicsi csibe csipegett.
A maradék, hogy ha zápult,
virágok közt sereglett,
pipacsoktól, ibolyától,
Ami kikelt, csipogva ment,
nyuszi után tipegett.
Minden háznál, nyuszi mellett
kicsi csibe csipegett.
A maradék, hogy ha zápult,
virágok közt sereglett,
pipacsoktól, ibolyától,
gólyahírtől csepegett.
Meglocsolták a virágot,
közben nyúlapó kiált:
- Öntsed öntsd, csak locsold hát,
ne hervadjon a virág!
A virág ha nem lesz színes,
tojásunk se lesz majd hímes.
Így aztán a záptojások
Meglocsolták a virágot,
közben nyúlapó kiált:
- Öntsed öntsd, csak locsold hát,
ne hervadjon a virág!
A virág ha nem lesz színes,
tojásunk se lesz majd hímes.
Így aztán a záptojások
hímezetten pompáztak
Apró nyulak kis lábain
szép kis mintát formáztak.
Faluszélén szép kislányka
megfogja a kezébe,
az kerül majd hímezetten
a legények zsebébe…
Volt egy óriás tyúknyomat.
Apró nyulak kis lábain
szép kis mintát formáztak.
Faluszélén szép kislányka
megfogja a kezébe,
az kerül majd hímezetten
a legények zsebébe…
Volt egy óriás tyúknyomat.
Zápnak hitte sok kobak
rá most, egy tapsi pihent,
többi nézte, ahogy kikelt.
Istenadta, de nagy csoda!
ott, csücsült a szőr-csomag
Meglepődött nyúl ámulás!
Nyuszit rejtett a nagy tojás?
Nem kerestek több csodát,
rá most, egy tapsi pihent,
többi nézte, ahogy kikelt.
Istenadta, de nagy csoda!
ott, csücsült a szőr-csomag
Meglepődött nyúl ámulás!
Nyuszit rejtett a nagy tojás?
Nem kerestek több csodát,
lett már nyúlfeltámadás.
Ekkor nyulak megnyugodtak,
picijükkel elugrottak.
Mert a hit, az fura móka,
bármi válhat ott valóra.
De csak ritkán, talán egyszer.
Hinni kell, a nyuszi hittel.
Ekkor nyulak megnyugodtak,
picijükkel elugrottak.
Mert a hit, az fura móka,
bármi válhat ott valóra.
De csak ritkán, talán egyszer.
Hinni kell, a nyuszi hittel.
2016. február 22.
**************************
6.MEGNYÍLOTT A…
NEM ADOM FEL CAFÉ ÉS BÁR
A Nem Adom Fel Cafe & Bar
Budapest első fogyatékossággal élő emberek által alapított kávézója, ahol maguk
a fogyatékossággal élő és megváltozott munkaképességű emberek készítik és
szolgálják fel az ételeket és italokat, illetve közreműködnek a programok
szervezésében és lebonyolításában.
A Nem Adom Fel Cafe & Bar két
szervezet közös együttműködésével jött létre. Az egyik a Nem Adjuk Fel
Szociális Szövetkezet, amely a vendéglátó tevékenységet biztosítja, a másik a
Nem Adom Fel Alapítvány, amely a tulajdonában lévő ingatlannal a közösségi tér,
a közösségi programok szervezésével, illetve a fogyatékos emberek
foglalkoztatásával kapcsolatos szakmai háttérrel vesz részt a megvalósításban.
Az ötlet, hogy egy kávézót
alapítsunk már évekkel ezelőtt megfogalmazódott . A Nem Adjuk Fel Szociális
Szövetkezet elődje, a Nem Adom Fel Alapítvány már 10 éve szervez programokat
fogyatékossággal élő személyek aktív részvételével. Úgy gondoltuk, hogy a
vendéglátás egy izgalmas terület lehet az érintett személyek számára, egy
alternatív foglalkoztatási lehetőséget mellyel munkahelyet teremthetünk
számukra. Emellett egy kávézó olyan közösségi teret tud teremteni, ahol
mindenki megtalálja a helyét és segíti még inkább az integrációt.
A kávézóban dolgozni vágyó jelentkezők egy castingon vettek részt, ahol egy
beszélgetés mellett, szituációs gyakorlatot is kellett végezniük. Ezt követően
alakult ki a kávézó csapata, amelynek látás-, hallás-, mozgás-, értelmi sérült
és autista személyek is a tagjai. A felkészülés során a leendő alkalmazottak
részt vettek egy három hónapos képzésen, melyen a vendéglátáshoz szükséges
szakmai ismeretek mellett, nagy hangsúlyt fektettünk a szituációs
gyakorlatokra. A Nem Adom Fel Alapítvány Magyarország egyik munkahelyi
rehabilitációs tapasztalattal rendelkező szervezete, így egy speciális
tananyagot állítottak össze, amelyben a fogyatékkal élők specifikációjának
megfelelően alakították ki a vendéglátási ismeretek oktatását. Ennek
megtanítása mellett a szituációs feladatok során több kisebb csapat alakult ki:
vendégek, felszolgálók, megfigyelők. Itt olyan helyzeteket gyakoroltak, ami a
mindennapokban előfordulhat: sok a vendég, problémásabb a vendég,
kerekesszékkel történő felszolgálás, stb. A gyakorlatok után fontos elem volt a
visszacsatolás, azaz a hibák kiküszöbölése, és a jó gyakorlatok megerősítése.
Így a csapat teljes felkészültséggel fogadta a vendégeket a nyitás napján,
január 27-én.
A kávézóban dolgozó személyzet nagyon színes és sokoldalú egyéniségekből áll,
akikre egytől egyig jellemző a „nem adom fel lelkület”, azaz hogy lehet bárki
bármilyen élethelyzetben, mindenkiben megvan az a lelkierő, az a képesség,
amely által a legtöbbet tudja kihozni magából.
A Nem Adom Fel Cafe & Bar mindamellett, hogy egy alternatív foglalkoztatási
lehetőség megváltozott munkaképességű személyek számára, olyan integrált
közösségi tér és kulturális programok befogadó helyszíne is egyben, amely
lehetőséget teremt mindenkinek az egymás iránti elfogadáson és felelősségen
alapuló emberi kapcsolatok kialakítására, ápolására. Egy olyan hely, ahol
mindenki megtalálja a helyét és ahol mindig szeretettel fogadják a betérő
vendégeket.
A Nem Adom Fel Cafe & Bar
megvalósulását az Európai Szociális Alap és Magyarország Kormánya a "Kézbe
vesszük a sorsunkat" - sérült emberek a társadalomért című, TÁMOP-2.4.3.D.2-13/2-2013-0013
számú pályázati program támogatta.
Az ingatlan felújítását a Nem Adom Fel Alapítvány az NRSZH 2014. évi
munkahelyteremtő pályázatának támogatásával valósíthatta meg
További támogatóink:
Budapest Főváros VIII. kerület Józsefvárosi Önkormányzat
NESTT Magyarország
COSTA Coffee Hungary
Fröccsterasz, Ízlelő Étkezde
UniCredit Bank
Nem Adom Fel Cafe & Bar - 1082
Bp., Baross u. 86., bejárat a Szűz utca és a Magdolna u. sarkától!
A Nem Adom Fel Cafe & Bar
Budapest első, sérültek által alapított kávézója, amely a VIII. kerületi Baross
utca 86-ban nyitotta meg kapuit 2016. január 27-én.
Bejárat a Szűz utca és Magdolna utca
sarkán.
Nyitva tartás:
Hétfő 13.00 – 20.00
Kedd 13.00 – 20.00
Szerda 13.00 – 20.00
Csütörtök 13.00 – 20.00
Péntek 13.00 – 20.00
Kezdeti nyitva tartásunk hétfőtől
péntekig 13 órától 20 óráig.
További információk: Parkolás: utcán fizetős. WiFi: ingyenes
Kapcsolattartó: Tunyogi Szilvia,
üzletvezető, Csorba Nóra
Telefon: +36-30-434-0665
Honlap: http://www.nemadomfelkavezo.hu
**************************
7.ESSZÉ
YLEN MORISOT
Kedves Vendi!
Most egy prózát küldök az újságba,
arról, amit egy fűzfa mutatott meg az újrakezdésről.
Szeretettel:Ylen
A Fűzfa
Az Ős Öreg Fűzfa megfeketedett
csonkja ropogtatta görcsbe rándult kérgét. Friss, selymes szellő legyintette
meg. Az olvadó hólé fagyossága mellé szokatlan illat aromája társult. A tavasz
illatáé. Az új évszaké, amely ismét eljött. Tudta ő mindig, titokban,
reménykedve, hogy nem hagyja cserben!
Ylen Morisot |
Belsejébe tekintett, és számba vette
tartalékait. Nem az odvasságot látta, nem is az üszkös ágakat, a gyökerei felé
tekintett, amelyek még mindig bizakodóan kapaszkodtak. Készült az
újjászületésre. Remény zöldje bontogatta apró rügyeit.
Fájdalmas sóhajjal, recsegéssel
emlékezett a Tűzre. Váratlanul érkezett. A Nyári Szél hozta, legszélső,
elszáradt ágára dobta. A Tűz ott megtelepedett, a vérvörös nyelvek
körbecsókolták, bolondozva körültáncolták, csúfolódtak, forogtak körülötte.
Jajgatott, vergődött, tekergett,
mint csapdába esett kígyó, de nem menekülhetett. Gyökerei röghöz kötötték.
Mikor a Tűz tovanyargalt, kormos
csonkként maradt magára a parton. Szenvedő, öreg harcos, Krisztus a
keresztfán, átkot szóró sámán szobra. Két ága az égbe kapaszkodott, ám senki
sem sietett segíteni.
Önmagába süppedt. Bezárkózott.
Belül, az üregei eleven falában keresett egy pontot, ahol meghúzódhat, ahol
erőt gyűjthet.
Sokáig, nagyon sokáig aludt.
Gyógyult.
Most készülődik. Megmutatni magát.
Mert mindig van újrakezdés.
**************************
8.HAZAI TÁJAKRÓL NAGY VENDEL VERSEI
Nagy Vendel: Gitártok
(ARSPOETIKA A VAK KÖLTŐHÖZ.. )
Ablakom kitárom
Belecsapok gitárom húrjába,
S rácsodálkozom
E csodás világra.
Ott állok az ég alatt
Rongyos nagykabátban
A hőgutában
Mert hüssöt tart nyáron
Télen meleget ád..
Nem törődöm én az írott,
S íratlan szabályt,
nyakamba akasztom a gitárt.
Széttárt karral az ég felé kiáltok,
Egy rövid imát,
Te Isten..
S semmit nem látok
A vakablak előtt állva
kinyitva a gitártok.
Menjetek félre előlem
Ne vessetek elébem gátot,
Had induljak utamra.
Megtapasztalni e
Cudar világot.
hagyd énekelni a
szegény utcazenészt,
ki ékes dalaiért
némi aprót remélt.
s lecsordul a dal
a templom fehér faláról,
harangok néma tornyáról
fatornyos haranglábról.
aktuális gondolatok
gördülnek elébem,
kritikusaimnak ajánlom,
mindegyik tisztán lásson,
sohase találgasson.
Éjszaka születtem
Lanttal a kezemben
Eleve megfenyegetve
A költészetnek
Mindenféle Múzsáit,
S megtapasztalva
A forrongó pokolnak
Kénbűzös bugyrait.
S a Parnasszusra felhágva
Miközben folyton szállt a dal,
Sokakban felötlött
Gyenge testemnek
Ganajba tiprása
Ez volt többeknek
Legfőbb óhajtása.
Pitiáner irigyeknek
Álnok ármánysága.
Álságos kultúrák
Belterjes világa.
telik pénzel a gitártokja,
szégyenlős benne az erő,
nem ő a főszereplő.
ügyelj a kényes gitárodra.
S vesztek el öröknek hitt
Nemes gondolataim,
A feledés homályába.
Évek elmúltával
Kihunyni készülő
Öregedőn romos
Rideg cemende
Fekete kemence lyukába
Agg testemet elrejtve
Az örök feledésbe temesse.
Ráutalva arra,
A száraz fát kezében tartva,
Mindenki maradjon
Annál a fánál,
Amelyiket kapta.
S majd, a végítélet során,
Mi marad egy vak költő után?
Néhány könyv csupán,
S egypár örökérvényűnek
Vélt gondolata,
gitárjának szakadt húrja,
és egy hangszerét vesztett
kopottas gitártok.
melyből hiányoznak
a magasztos dallamok.
Belecsapok gitárom húrjába,
S rácsodálkozom
E csodás világra.
Ott állok az ég alatt
Rongyos nagykabátban
A hőgutában
Mert hüssöt tart nyáron
Télen meleget ád..
Nem törődöm én az írott,
S íratlan szabályt,
nyakamba akasztom a gitárt.
Széttárt karral az ég felé kiáltok,
Egy rövid imát,
Te Isten..
S semmit nem látok
A vakablak előtt állva
kinyitva a gitártok.
Menjetek félre előlem
Ne vessetek elébem gátot,
Had induljak utamra.
Megtapasztalni e
Cudar világot.
hagyd énekelni a
szegény utcazenészt,
ki ékes dalaiért
némi aprót remélt.
s lecsordul a dal
a templom fehér faláról,
harangok néma tornyáról
fatornyos haranglábról.
aktuális gondolatok
gördülnek elébem,
kritikusaimnak ajánlom,
mindegyik tisztán lásson,
sohase találgasson.
Éjszaka születtem
Lanttal a kezemben
Eleve megfenyegetve
A költészetnek
Mindenféle Múzsáit,
S megtapasztalva
A forrongó pokolnak
Kénbűzös bugyrait.
S a Parnasszusra felhágva
Miközben folyton szállt a dal,
Sokakban felötlött
Gyenge testemnek
Ganajba tiprása
Ez volt többeknek
Legfőbb óhajtása.
Pitiáner irigyeknek
Álnok ármánysága.
Álságos kultúrák
Belterjes világa.
telik pénzel a gitártokja,
szégyenlős benne az erő,
nem ő a főszereplő.
ügyelj a kényes gitárodra.
S vesztek el öröknek hitt
Nemes gondolataim,
A feledés homályába.
Évek elmúltával
Kihunyni készülő
Öregedőn romos
Rideg cemende
Fekete kemence lyukába
Agg testemet elrejtve
Az örök feledésbe temesse.
Ráutalva arra,
A száraz fát kezében tartva,
Mindenki maradjon
Annál a fánál,
Amelyiket kapta.
S majd, a végítélet során,
Mi marad egy vak költő után?
Néhány könyv csupán,
S egypár örökérvényűnek
Vélt gondolata,
gitárjának szakadt húrja,
és egy hangszerét vesztett
kopottas gitártok.
melyből hiányoznak
a magasztos dallamok.
2016.02.15
...............................................
NAGY VENDEL: ANYÁM BOROGASS...
Néha az emberek fejében,
olyan sötétség van,
akár egy tehénben.
s nem szedek semmiféle porokat,
anyám borogass...
iszom a pincehideg borokat.
várj egy kicsit, hurka sül.
s megindultok mint a mieink
dühödten negyvenegyben,
Kevermes vagy Dombiratos felé.
soha ne higgy a tömegeknek,
egyesek éljeneznek,
mások szentségelnek,
sosem egységesek.
lényeges hogy alakuljon a jelszó,
minden gyerek lakjon jól,
minden ember lakjon jól,
mindenki lakjon otthon,
anyám borogass..
ha a kupola alatt állsz,
vezesd tekinteted a fény felé,
kiáltsd fel az égre,
Te Isten..
úrrá tettél
kondul háttérben a harang
majd zúg mint ágyúgolyó,
mivé öntettetett,
ha jött a vihar.
ki jogosított fel arra,
hogy keresztény létedre
embereket Dunába lövess?
hogy tízszer annyit keress,
s daráló gépeddel testeket töress?
mindezekre miket felelsz?
megbánt bűneitek megbocsájtatnak
de el nem felejtetnek.
híven szolgállak titeket,
szívemet lábaitok elé terítem,
mosom lábaitok, kezeitek,
arcotok is immár,
szemetek is, hogy lássatok tisztán.
s ti deci számra isszátok a féldeciket..
induljatok kárhozni pokolra,
némelyik asszony mind egyforma.
gondoljatok az almára ,
a kígyóra, és a Paradicsomra.
anyám borogass...
farkas vigyorral nevessetek,
ájdesz bugyesz, ahogy lesz úgy lesz.
ülök a kemencepadkán,
lehelgetem kezeimet,
hideg van odakint.
fújom a forral bort,
akár a zavartoldó dalt,
ne égesse torkomat tán ennyire.
rám mered kis unokám,
csoda kerek szemeivel
hitetlenkedve nézi,
hihetetlen neki,
a fene a kend száját,
abban egyszerre van hideg is meg meleg is?
anyám borogass.
s messziről egy Theremin
búsan búgó barna hangját
hozza a hűvös szél,
megbékélést remél.
2016.02.24.
.......................................
Nagy Vendel: Olyan vagy..
Olyan vagy, mint amit a furu kihány..
Ne vesszél össze egy
Párnán és a cihán,
csupán hazádat szeressed,
kiterítenek a lepedőn,
mint akármelyik betyárt.
ha mindenedet el is vesznek,
késed, szeretőid még lehetnek.
milyen ember az olyan,
kinek kése és szeretője nincsen?
ne érdekeljen az a golyhó,
ki harangból golyót öntetne neked,
egyéb gyilkosságra is képes lenne.
én lennék a hunyó,
nem őt találná el a golyó.
nem is kell célozni oda,
vastag vagyok, mint a ló dereka.
apródonként élvezd az életet,
mint a Mária- Treszka,
vagy a Casanova.
ki szobrot dönt, és könyvet éget,
más gaztettre is képes,
kinek hős, másnak gazember az illető.
sokan fiatal nők után futnak,
magamfajtának hál istennek
csupán az érett nők jutnak.
kiket megviselt az élet,
megbecsülésért odaadók lettek.
az éjszaka ha hosszú találna lenni,
többször is felkelek megpihenni.
kiáltok egy nagy tahót,
ne bántsanak a delejes manók.
hol itt, hol ott, meg majd amott,
olyan mindegy, akár a szélső háznak,
olyan emberre van szüksége a világnak,
mint amilyen én vagyok,
mondják, maradjak magnak.
megbeszéltem a Péterrel.....
s mannát szórok az égi madaraknak,
kik guggolva repülnek az ég alatt.
haptákban állva várom a végítéletet,
végül meghalok én is,
bár ez még nem biztos,
lehet csak utópia.
kemény vagyok mint a vídia.
s ez egy olyan csoda volna,
ami nem történt meg még velem soha.
mert kevés hely volt élni,
egész életen át, nem lehet félni.
őrangyalaid egyre vigyázzanak,
ne temetőárokba kaparjanak.... el.
Ne vesszél össze egy
Párnán és a cihán,
csupán hazádat szeressed,
kiterítenek a lepedőn,
mint akármelyik betyárt.
ha mindenedet el is vesznek,
késed, szeretőid még lehetnek.
milyen ember az olyan,
kinek kése és szeretője nincsen?
ne érdekeljen az a golyhó,
ki harangból golyót öntetne neked,
egyéb gyilkosságra is képes lenne.
én lennék a hunyó,
nem őt találná el a golyó.
nem is kell célozni oda,
vastag vagyok, mint a ló dereka.
apródonként élvezd az életet,
mint a Mária- Treszka,
vagy a Casanova.
ki szobrot dönt, és könyvet éget,
más gaztettre is képes,
kinek hős, másnak gazember az illető.
sokan fiatal nők után futnak,
magamfajtának hál istennek
csupán az érett nők jutnak.
kiket megviselt az élet,
megbecsülésért odaadók lettek.
az éjszaka ha hosszú találna lenni,
többször is felkelek megpihenni.
kiáltok egy nagy tahót,
ne bántsanak a delejes manók.
hol itt, hol ott, meg majd amott,
olyan mindegy, akár a szélső háznak,
olyan emberre van szüksége a világnak,
mint amilyen én vagyok,
mondják, maradjak magnak.
megbeszéltem a Péterrel.....
s mannát szórok az égi madaraknak,
kik guggolva repülnek az ég alatt.
haptákban állva várom a végítéletet,
végül meghalok én is,
bár ez még nem biztos,
lehet csak utópia.
kemény vagyok mint a vídia.
s ez egy olyan csoda volna,
ami nem történt meg még velem soha.
mert kevés hely volt élni,
egész életen át, nem lehet félni.
őrangyalaid egyre vigyázzanak,
ne temetőárokba kaparjanak.... el.
2016.02.26.
............................................
NŐNAPODRA
NAGY VENDEL: Virág helyett
Az emberiség
Szebbik felének,
Az örök Évának,
Az Isteni Nőnek,
Páristól elloptam
A szép arany almát,
Hogy odaadhassam
Szépségedért jutalmul
Királynőm Tenéked.
Bódító bonbont,
Csábító csokrot,
Suhogó selymet
Adhatnék Néked,
Vagy némi ékszert,
Talán igazán gavallér
Akkor lennék
Ha szálanként
Tízezer forintos
Hóvirágot szednék.
S évente nem csak
Egyszer ünnepelnénk.
Szebbik felének,
Az örök Évának,
Az Isteni Nőnek,
Páristól elloptam
A szép arany almát,
Hogy odaadhassam
Szépségedért jutalmul
Királynőm Tenéked.
Bódító bonbont,
Csábító csokrot,
Suhogó selymet
Adhatnék Néked,
Vagy némi ékszert,
Talán igazán gavallér
Akkor lennék
Ha szálanként
Tízezer forintos
Hóvirágot szednék.
S évente nem csak
Egyszer ünnepelnénk.
……………..
ASSZONYOK ELEJÉNEK…
Az örök Évának,
Az Isteni Nőnek,
Páristól elloptam
A szép arany almát,
Hogy odaadhassam
Szépségedért jutalmul
Királynőm Tenéked.
Reménylőn
Remegő szívvel
Adózok, az
Eredendő bűn kísértésének,
A kígyó csábításának
Erénnyel ellenállj,
Testeddel, lelkeddel
Ezen a mai
Szent napon,
A Nőnapon,
Hogy megkoronázhasd önmagaddal
Dicső homlokod..
Az Isteni Nőnek,
Páristól elloptam
A szép arany almát,
Hogy odaadhassam
Szépségedért jutalmul
Királynőm Tenéked.
Reménylőn
Remegő szívvel
Adózok, az
Eredendő bűn kísértésének,
A kígyó csábításának
Erénnyel ellenállj,
Testeddel, lelkeddel
Ezen a mai
Szent napon,
A Nőnapon,
Hogy megkoronázhasd önmagaddal
Dicső homlokod..
2016.03.08
Megjegyzés: Boldog Nőnapot
kívánok, és kézcsókom a hölgyeknek
Nagy Vendel
Megszólalok Magazin
…….......................................
BRIAN ADAMS
Az asszonyról szól ez a dal, a
végzet és a szerelem asszonyáról.. (Vendi)
Brian Adams: Have You Ever
Really Loved A Woman
.......................................
NŐNAPRA - HANGOS VERS..
NAGY VENDEL VERSÉT ELMONDJA
ILOSVAY GUSZTÁV.
2016. márciusán
**************************
9.SZERELEM
BOKRÉTÁS ANDRÁS: HAJNALI (M)ÁMOR
(szerelemisten-tisztelet)
A harangszó, mint egy életunt
aggastyán lassan, tapogatózva kúszott végig a hajnalban nyújtózó utcákon.
Kibotorkált a Kőrös-gátig, átbukfencezett rajta, belekapaszkodott a hajnali
ködbe, majd lassan a hátára fordult és az ég kékjét kereste.
A fű harmatos volt, mint egy
ölelésre vágyó női öl, a rigópityegés bicegve kullogott jobbra-balra, társat
keresett a napfelkeltét várva. A nádas mélyén tollászkodó vízicsibék raja várt
a startra, a víz felszínén elkésett sikló rajzolt arabeszkeket.
Csend volt.
A narancssárga lombok glóriája előbb
rőt vörössé, majd aranylóvá formálta a levélszobrokat, amelyek így üzenetekké
váltak. A hajnal üzenetévé.
A parton zöldre festett ház állt.
Oldalának egy öreg regatta csontváza támaszkodott, hajdani sárga bordái között
pókok tanyáztak.
Odabenn szerelemillat úszott a levegőben. A pezsgőspoharak ólomkarmai éhesen
nyújtóztak fényt keresve talmi csillogásukhoz. A heverő mellett csendesen
szeretkezett egy sebtében ledobott papucs az asztalról lehullt szalámi héjjal.
A székeken, szőnyegen zoknik, cipők, szoknya és nadrág ölelkeztek
szemérmetlenül.
A férfi a plafont nézte és esetlenül
próbált együtt fohászkodni a harangszóval. Keze imádságként az asszony félig
takart, fiatalos erőt sugárzó, rugalmas combján pihent. Lassan az asszony felé
fordult és hallgatta csendes pihegését.
Nem voltak már fiatalok. A férfi
későn talált erre a szerelemre, amely új erőt csempészett fáradni készülő
testébe, már-már elközömbösödő lelkébe. Most is - mint minden együttlétkor-
mohó vággyal nézte az asszony kisimult arcát. Fürkészve a legapróbb jeleket,
amelyekbe olthatatlanul szerelmes volt s melyek miatt az asszony fiatal lány
illúzióját keltette benne.
Csodálta a szerelemtől viharos
éjszaka után kivasalt, gyönyörű arcot. Ilyenkor mindig visszaálmodta, újraélte
orkánsodrású szeretkezéseik, szerelmük hónapjait, éveit. Lelkének íriszén
megjelentek a szerelemtüzű pillantások, megismerkedésük vadul szelíd
szempárbaja, az első érintés vérforraló hősége, az első és minden ölelés
utolérhetetlensége, a tegnap és ma robusztus ereje, a holnap meg nem
kérdőjelezhető ígéretei.
A rózsaszínű ajkak fénye
mélyre nyúlt a lélek kútjába, a kristály ízű vágyak összetorlódtak, a szív
furcsa morze-jeleket ti-ti-tázott, félreérthetetlenül követelőzni kezdett.
Óvatosan maga felé fordította az
asszony arcát és szemérmes mohósággal megcsókolta az ajkát. Az asszony csendes
nyöszörgéssel vette tudomásul a készülő merényletet, sejtjei öntudatlanul
dolgozni kezdtek, akarata szertefoszlott, mint egy sokat használt lábtörlő és
belesimult a csók puha párnájába. Valami furcsa, tudaton kívüli reflexszel
buggyantotta ki mellét, felajánlva e kora hajnali szertartás első áldozatául.
A férfi lassan csúszott le a
felkínált mellekig, közben selyem ízű csókokat szórt szét a könnyűpihéjű nyak
ívelt hajlataiban, a csontházfényű fülcimpák rejtett zugaiban. Amikor az
aranybarna mellbimbókhoz ért, mindkettőjükön groteszk remegés futott végig. Az
izomrostok reflexszerű rángatózása villámláshoz hasonló fényeket szikrázott,
sürgős üzeneteket küldött szét az idegpályák kanyargós útjain,
megfellebbezhetetlen parancsot osztott társainak.
A férfi imádta az asszony
hajnali illatát. Beletemette arcát az asszony ölébe és várta, hogy vágyai
leterítsék. Az asszony úgy ígérte oda ölét, ahogy a tavaszi ugar simul az
ezüstfényű eke rögöt szaggató rítusához.
Ölelkeztek!
Hatalmas vulkánok törtek fel,
valahonnan szférai hangok hallatszottak, soklábú lovak idegtépő dübörgése
gyorsult, a dobhártyákon a szerelem ritmusai adtak találkozót, színek villóztak
és az öl úgy fogadta a férfi erőteljes mozdulatait, mintha egy gyűrűző giliszta
haláltáncát akarná utánozni.
Később csendesen pihentek egymás
mellett és halkan, pihegve kérdezték.
- Szeretsz?
A visszhangszerű suttogó válasz sohasem késett.
- Szeretlek- mondta a másik.
A köd odaadta magát a napnak, a
vízicsibék kint úsztak a frissen dauerolt hullámokon, a vízisikló korhadó ágyán
szendergett, a pókok minden idegszálukkal a reggeli ébredéstől részeg rovarok
bő lakomát ígérő díszrepülését figyelték, az élet apró és minden nap ismétlődő
jelei már nem tudtak és nem is akartak ellenállni az új nap ébredésének.
Ők emlékeikben és az elmúlt órák még
mindig csodálatosan harsogó akkordjaiban vettek reggeli fürdőt. Eddig is
tudták, de most mindennél biztosabban érezték, hogy szerelmüket még nagyon
sokszor el kell mondaniuk egymásnak s hogy a szavak néma tükrei lehetnek csupán
öröklétet ígérő érzelmeiknek.
Az emlékmű elé, melyet érzelmeik
forró tégláiból építettek, csendes áhítattal rakták oda szerelmük átélt
virágaiból font koszorúját.
Az emlékek opálos színei
összekeveredtek az ég azúrjával és csendesen megbékélve vártak további
ködhasogató hajnalokra
**************************
10.HANGOSVERSEK
Ilosvay Gusztáv előadásában mai
hangos versünk a Guszti rádió Ausztráliából
NAGY VENDEL: VALAMI VAN A LEVEGŐBEN
2016.02.14.
Nagy Vendel: Valami van a levegőben
Úgy érzem mostanság
valami van a levegőben
nem köd és pára,
nem füstölgő kémények árja,
baljós gondolatok előfutára.
s nemcsak Dániában.
ha közeleg a vihar,
egy asszony köténye
sok mindent eltakar.
hogy nehogy lebukj,
mindig egyformát hazudj...
vigyázz ha igazad van,
sokféle igazság van.
vigyázzatok magatokra,
legyetek jók és szépek,
én semmit nem ígérek,
mert a jó az
mindig gyanús.
valami van a levegőben.
érezni véled
ebben a házban
az ördögi létet,
egy isteni szikra
ad menedéket,
s némi esélyt,
hogy elhárítsd a veszélyt.
s beletúr ilyenkor
szirmos hajába
egy sárgán virágzó,
szagtalan krizantém,
ki illatot remél,
hogy valami legyen a levegőben.
2016.02.03
.............................................
NAGY VENDEL VERSEIT ELMONDJA VÁRKONYI JUDIT
2016 .02.17
Angyal a széllel Elmondja:
Várkonyi Judit
Advent kezdetén Elmondja: Várkonyi Judit
Az asszony és az ember Elmondja Várkonyi Judit
KÖSZÖNJÜK AZ ÉLMÉNYT!
**************************
11. LEGÚJABB GYÖNGYSZEMEINK
ERDEI B. ÁGNES: Csak egy ember
Testekből kéretlen
kiszakadó anyag,
sejtekben szunnyadó,
tékozló szellem,
keszekusza érzelmek
létnyi bizonytalansága,
a jövőbe torpanó,
embernyi jelenben.
kiszakadó anyag,
sejtekben szunnyadó,
tékozló szellem,
keszekusza érzelmek
létnyi bizonytalansága,
a jövőbe torpanó,
embernyi jelenben.
Gyorsan szétszóródó,
nap érlelte illat,
mely megkülönböztet
a virágontó mezőn,
fonnyadtságra ítélt,
kapaszkodó növény,
vágycsokrokba halva,
de újraéledőn.
nap érlelte illat,
mely megkülönböztet
a virágontó mezőn,
fonnyadtságra ítélt,
kapaszkodó növény,
vágycsokrokba halva,
de újraéledőn.
Mondatfoszlányokba
bujtatott hazugság,
néhány törött sornyi,
kendőzetlen való,
napfényben gördülő,
opálos igazgyöngy,
és számtalan drágakő -
ál-fényben sorvadó.
bujtatott hazugság,
néhány törött sornyi,
kendőzetlen való,
napfényben gördülő,
opálos igazgyöngy,
és számtalan drágakő -
ál-fényben sorvadó.
Parázsban vajúdó,
vörös szín melegség -
titkos csendben izzó,
föl-föllobbanó láng,
kétkedés árnyából
menekülő értelem,
rejtelmeken töprengő,
szomjas kíváncsiság.
vörös szín melegség -
titkos csendben izzó,
föl-föllobbanó láng,
kétkedés árnyából
menekülő értelem,
rejtelmeken töprengő,
szomjas kíváncsiság.
Testbe zárt lüktetés,
menetelő léptek,
míg csak fel nem tűnik
a megszabott kapu,
s mi addig élő volt -
porhüvelybe zárva -,
a végső bejáratnál
csak egy marék hamu.
menetelő léptek,
míg csak fel nem tűnik
a megszabott kapu,
s mi addig élő volt -
porhüvelybe zárva -,
a végső bejáratnál
csak egy marék hamu.
Lét-halál mezsgyéjén,
halhatatlan remény,
mindig feltekintő,
kérlelő szemekkel,
örök mindenségben
pihe súlytalansága -
ez vagy s ez vagyok -
halandó ember...
halhatatlan remény,
mindig feltekintő,
kérlelő szemekkel,
örök mindenségben
pihe súlytalansága -
ez vagy s ez vagyok -
halandó ember...
................................................
Zsigai Klára: Emlékbe fojtott vágy
Örvénybe szorult könnyeket
porrá szór a vágy,
Nagyvilágban gyémánt
a porral keveredve száll,
Nyarak megkopott mámorát
életre keltem én,
Tűzre fát teszek,
mellette ülve mégis reszketek.
Emlékbe fojtott vágy némán,
Szürkeség tömegében
olvadva helyem keresem,
Szikláról zúduló zuhatag ereje,
magánnyá réved,
Télből menekülve,
tavaszt várom, álomként élem.
Végtelenbe hajított kő
kapujából súgom Neked.
Visszhang a válasz,
nappalok, tovakúszó éjek.
Őszi szellőbe csavart remények
csodákra várnak,
Tengerben gyöngyként
szétporladó tarka vágyak.
Élet-szikrát gyújtok szívedbe,
szellőtől is védve,
Keress, találj rám, viharban,
tán mély tengerben!
Szél zúgása sodorja hangod
lágy suttogását,
Tavasz, hívó sóhaját,
fagyos hajnal mámorában.
Édes álom,
karok, ölelések,
éjek kincse megtalál,
Hitemmel
kezedet szorosan fogva
követlek, Szerelmem!
Körbefonlak, mint Nap a Földet
átkarollak, féltelek,
Künn tél szele süvít,
de minket
már soha nem ér el!
"Adni úgy kell tudni, hogy el is lehessen fogadni.
Elfogadni, pedig csak azt lehet, amit úgy adnak!"
(Zsigai Klára)
............................................
MÁTYÁS RITA: Boldog álomképek...
Rigók hada trilláz hajnal óta
bennem,
Csodaszép álmom hagyom, átöleljen.
Hajnali pírban ringasson csendesen.
Boldog vagyok álmomban melletted, kedvesem.
Csodaszép álmom hagyom, átöleljen.
Hajnali pírban ringasson csendesen.
Boldog vagyok álmomban melletted, kedvesem.
![](index_elemei/MC3A1tyC3A1sRita.png)
Zöldellő erdők, lágy, lankás dombtetők,
madarak trillája elvarázsol engem,
pillangók táncába szédül bele szemem.
Piros pipacstenger, meddig a szem
ellát,
ledér szoknyájukat lágyan ringatják.
Az élet szépségei elborítják lelkem,
lelket gyönyörködtető, szép álomképek.
ledér szoknyájukat lágyan ringatják.
Az élet szépségei elborítják lelkem,
lelket gyönyörködtető, szép álomképek.
Alkony vére csorran fáknak fáradt
törzsén,
balzsamos ájer lengedez, száll az illatörvény.
Lila levendulák közt forogva lángolok,
csücsörke trillájára boldogan táncolok.
balzsamos ájer lengedez, száll az illatörvény.
Lila levendulák közt forogva lángolok,
csücsörke trillájára boldogan táncolok.
Düléndez árnyékok táncolnak a falon,
Kedvesemhez végre hozzá simulhatok.
Lelkemben tomboló, tiszta lágy érzelem,
Szeretetem csordultig elönti szívemet.
Kedvesemhez végre hozzá simulhatok.
Lelkemben tomboló, tiszta lágy érzelem,
Szeretetem csordultig elönti szívemet.
2016. február 12
..........................................
SZENTESI HORVÁTH GYÖNGYI: Egy éjjel…
Csillag tenger az égen,
sötét estelen.
Hideg marja tested
azon az éjjelen.
Kacaj, móka, nevetés
boldog mámorba.
De mintha a csillagok
lezuhannának az égről,
ráfedve a hideget
összetöri szívedet.
Fázik a lélek,
s értetlen állsz,
kívánva, hogy minden
csillag kerüljön
a helyére már.
Nem…a sötét nevet
szemed marva,
hogy eső cseppként hullva
könny fakadjon.
Mi ez, mily csillaghullás
mi fejedre szállt?
Ki rázza meg az eget
takarónak nézve?
Hogy ha alatta vagy
hulljon reád végre.
Ki az ki ily orkánt
zúdít rád ma?
Csak áll a lány némán,
csillagként ragyogva,
s mint a lámpa fénye
alszik ki mostanra.
Egy biztosíték kiégett
így borult sötétbe
egy éjjel…
SzHGy. 2016.01.01.
Szerzői, és minden jog fenntartva
...............................................
A messzi ég tavaszvárón kékül,
küldi bizsergető melegét,
megszűnik a tél haragja végül,
száműzi a fagy leheletét.
küldi bizsergető melegét,
megszűnik a tél haragja végül,
száműzi a fagy leheletét.
Oszlik a köd, nap érkezik délről,
bár a földet dér takarja még,
de törli a foltokat az égről
ujjongva tekinget szerteszét!
bár a földet dér takarja még,
de törli a foltokat az égről
ujjongva tekinget szerteszét!
Örömet, vágyat sodor a szívbe
a tág eget üdén szeli át,
zsenge bimbókat bájol a zöldbe,
e virágba borult, friss világ.
a tág eget üdén szeli át,
zsenge bimbókat bájol a zöldbe,
e virágba borult, friss világ.
...................................................
HOLLÓSY TÓTH KLÁRA : Január vége
Tél szellem lehel bokrokra, fákra
dérrel csipkézett jégvirágokat.
Nesztelen dermesztő, hűs csodája
varázsol a világra álmokat.
dérrel csipkézett jégvirágokat.
Nesztelen dermesztő, hűs csodája
varázsol a világra álmokat.
Vad szélorkán sikolt a fenyőkön,
ereje csípős, mindent leigáz,
Madár gubbaszt fagy-verte tetőkön,
füstöt pipál az erdőszéli ház.
ereje csípős, mindent leigáz,
Madár gubbaszt fagy-verte tetőkön,
füstöt pipál az erdőszéli ház.
Varjak pettyezik be a matt ködöt,
a világ reszket, dermedten vacog.
Dérrel vert, őszült jégvilág fölött
hó-csengettyűt ráznak az angyalok.
a világ reszket, dermedten vacog.
Dérrel vert, őszült jégvilág fölött
hó-csengettyűt ráznak az angyalok.
Néma, hófehér a táj varázsa,
arcunk bénítja, szinte szúr a fagy.
Ívlámpák hideg világítása
melenget csak a téli ég alatt.
arcunk bénítja, szinte szúr a fagy.
Ívlámpák hideg világítása
melenget csak a téli ég alatt.
Győr, 2011. január 3.
**************************
12. NOVELLA
Jártó Róza:
Az ajándéknap
Kellemes reggelre ébredt.
Tudta, hogy ez egy különleges nap lesz.
Nem mintha készült volna bármire, de az ilyesmit megérzi az ember. Ebben a
hangulatban itta meg a reggeli kávéját a már kialakult rítus szerint.
A kis piros-pettyes bögrében vizet engedett és abba beletette a három
cukorpótlót. Így rakta a mikróba’ és melegítette a vizet majd forráspontig. Míg
dolgozott a mikró’, addig elővette a kávéport és egy kis műanyag kanalat. Arra
is maradt ideje, hogy a gyógyszeres dobozt is az asztalra tegye.
![]() |
Jártó Róza |
Mikor leállt az mikró’, kivette a bögrét és a szokásos három csapott
kiskanálnyi kávét beleszórta. Megkavarta és a gőzölgő italt a gyógyszeres doboz
mellé tette. Egyenként vette elő a gyógyszereket. Mind a hatot. A levelekből
kiszedte a reggeli mennyiséget és az asztalra tette a bögre mellé. A
gyógyszeres dobozt visszatette a helyére.
Odaült az asztalhoz, a fülhallgatót a fejére illesztette. Minden reggel, már
majd’ egy éve ugyanazt a zenét hallgatta, Grieg Peer Gynt-jéből az örökbecsű
Solveig dalát. Mire a dallam felcsendült, már itta a kávét és szemenként,
szépen sorba kapta be a gyógyszereket. Nem fordult elő, hogy változtatott volna
a sorrenden és az sem, hogy változtatott volna a dalon…
Ez volt az életében a rend, a változatlan, az érzés, hogy még él, hogy még van
reggel, és ha nagyon akarja, van tennivaló is. Ha nem akarná, akkor csak
szólnia kellene, és jönnének a lányai s körülette mindent elvégeznének. Nem
mintha annyira gyenge lenne, de a két lánya evvel akarta kimutatni a
szeretetét. Így is, ha akarta, ha nem, szinte havi rendszerességgel jöttek és
elvégezték körülötte a nagytakarítást.
A kisebbik meg minden héten elvitte
vásárolni. Nem mindig ugyan azon a napon, de jött rendületlenül, közben a
kocsiban megállás nélkül beszélgettek. Az üzletekben belekarolva, a lépteit az
ő nehézkes járásához igazítva vezette végig, mindent megmutogatva és elmondva,
mit mire használnak. Volt, hogy egészen a hatvan kilométerre lévő Tescóba
vitte, mert szeretett volna még többet az anyjával lenni. Persze nem volt
minden héten vásárolgatás, de pár dolgot, ami épp a heti főzéshez kellett, vagy
az unokáknak, azt megvették ilyenkor.
A másik lánya, aki jobban anyás’ volt, gyakran sajnálkozva mondogatta, mennyire
irigyli a húgát, merthogy van lehetősége ezekre a kis kirándulásokra az
anyjával. Ő is szeretett volna részt venni ezeken, de szinte lehetetlen volt
összehozni időben, mert több műszakban dolgozott és neki a nagycsalád mellett
keményebb élete volt, mint a húgának.
Ha így nézte a dolgokat, akkor
elmondhatta, hogy ő igazán ki van kímélve. Persze tudta ő és a gyerekei is, hogy
ez nem volt mindig így. Sok volt a tragédia, munkanélküliség, a nélkülözés az
életében, de két lányát és fiát gondosan nevelve készítette fel az életre.
Mikor a nagylánya férjhez készült, akkor a fiatalok elmondták a terveiket.
– Mami, pár évig anyumnál lakunk, de csak annyi ideig, hogy egy kis házat
vegyünk. Most is van anyám közelében egy kicsi, de takaros ház, ami nekünk
nagyon tetszene – mondotta a leendő veje.
Ő semmit se szólt, de az esküvő előtti napon elment a gyerekekhez és elhívta
őket az ügyvédhez. A lánya és az, aki holnaptól a veje lesz, igencsak
meglepődött mikor az ügyvéd elébük tette az ajándékozási okiratot. Titokban
megnézte azt a kicsi házat, ami tényleg aprócska volt az egy szoba- és
mellékhelyiségeivel, de volt helyes kis udvara, és ami a lényeg, hogy téglából
épült nem vályogból. Persze az se volt utolsó szempont, hogy a fiatalok egyedül
lakva, eleve önállóan kezdhették az életüket.
Senki nem tudta, hogy honnan lehetett az anyjuknak erre pénze, de gyanították,
hogy a romos kisházára felvett felújítási kölcsönből csípet ki egy részt. Ha
így volt, ha nem, érezte a nagylány az áldozat súlyát, mert azt már ő is tudta,
hogy bizony minden pénzbe kerül és nem is kevésbe.
Az anyja meg a gondjai ellenére mindig rendes ruhában járatta őket, és amire
nagyon muszáj volt, előteremtette a rávalót, akár iskolai kirándulásról volt
szó, akár gálaruháról az érettségi bankettra. Persze ez csak egy ok volt arra,
hogy ennyire ragaszkodott ő is és a másik két gyerek is az anyjukhoz.
Azt is látták, hogy fogy az ereje. Nem volt ugyan öreg, hisz épp csak pár éve
lett nyugdíjas, de rengeteget dolgozott a családért és úgy, hogy ők mindig
megkapták, ami nekik szükséges volt ahhoz, hogy igyekvő, szerethető emberré
váljanak. Úgy érezték, hogy most rajtuk a sor. Nem tolakodóan, de itt voltak az
anyjuk közelében.
Még be sem fejezte a reggelit, még
fel sem öltözött a félig bénult kezével, mikor csöngött a telefon. Felvette. A
lánya volt, hogy mindketten jönnének egy kis kirándulásra, ha neki az időpont
megfelel.
Persze, hogy megfelelt!
Háromnegyed óra múlva érkezett a két lány a házhoz. Megitták a kávét, amit az
anyjuk készített és melegen tartott, ettek a pogácsából, ami most is friss és
meleg volt, pedig tudták, hogy a fagyasztóból vette elő a mama, direkt ezekre
az esetekre tartogatva, mikor nem vártan beugrik valaki.
Beültek a kocsiba. Ő a kisebbik lánya mellé előre, a másik lány meg hátra.
Lágyan ringatódzott az autó, egy újabb kiadású Laguna márkájú, minden extrával
felszerelve. Az anya nagyon élvezte az órákat, amit a lányaival töltött.
Nem is a történésekre, hanem a hangulatra emlékezett, mikor késő délután
hazaértek. Látta a lányok nevető szemét, látta a boldog, kedves arcukat és
tudta, hogyha nem is emlékszik minden percre, ez a nap azt nyújtotta neki, amit
reggel ígért.
A lányok bekísérték a házba.
Akkor tűnt fel nekik, hogy ő mennyire húzza a lábát, mennyire le van lassulva.
Mire beértek a házba, már érthetetlenül beszélt. Hamar levetkőztették és
lefektették, miközben az orvost tárcsázták a telefonon.
Az orvos injekciót adott neki, és hívta a mentőket.
– Stroke – állapította meg.
Akkor ő ránézett a kisebbik lányára, aki az ágya mellett állt és megfogta a
kezét.
– Ez volt… a legszebb napom – suttogta alig forgó nyelvvel, de tisztán
érthetően.
Azzal lehunyva két szemét,
bezárkózott az öröklét ajándék-világába, ahonnan – megérezte a két lány – nincs
visszaút…
**************************
13. VERSRŐL VERSRE
KOVÁCS JÓZSEF: A vászer
Mily szép és gyönyörű az erdő ma
reggel,
És a folyó mentén csendesen haladva
,
Járja régi útját a vászer vonatja.
Mint a rendnek őre, a mindenség ura
Ki e kedves tájat már rég
felvigyázza,
Ő ki a múlt, jelen és jövő
harsonája,
Ő, a vászer völgye száz éves
mozdonya.
Füstöt, tüzet okád, épp úgy mint
nagyapja,
Meg-megáll és a folyóból szomját
oltja.
Aztán nagyot sípol, utasait hívja,
Szénnel és korommal őket beborítja.
Testvérét a folyót soha el nem
hagyja,
Távolabb közelebb de együtt haladva,
Őket köszönti a dalos pacsirta,
És nekik bólogat a fenyőfa lombja.
Büszkén ha felindul a meredek
hegyre,
A táj mint legyező nyílik meg
előtte,
Őt üdvözli a víz, a fa és a szikla,
Ő a vászer völgye, száz éves
vonatja.
.............................................
Széll Magdolna: Zárt ajtók
Szürkébe fulladó estén,
hullámzó tömeg testén,
gombaként nő az álnok,
utca sarkon törött álmok.
Közöny arcán gúnyos mosoly,
ködbe veszik kérő sikoly,
zár sem véd a támadástól,
öreg ember imát mormol.
Rettegésem lassan sorvaszt,
gyűlölöm zárt ajtómat,
lopakodó árnyat éjjel,
teljen meg a város fénnyel.
Fehéríts ki minden lelket,
Krisztus ezért megfizetett,
gyomlálj ki rossz hajlamot,
mi embert bűnre hívott.
Orromban a romlás bűze,
teremts vihart, mi elűzze,
küld a pokol fenekére,
sepregess ki ezer évre!
2016.
..................................................
CSOMOR HENRIETT: Holnap kiszőkítelek
Édes kis göndör szőrű pulko báró
kutyám.
Ne ugass már olyan veszettül!
Felvered a szomszédokat,
no meg anyám fehér kakasát.
Éjfélkor azt hiszik, hogy már
hajnalodik.
Esküszöm kutyám, holnap kiszőkítem a
bundádat!
Meglátom, akkor lesz-e kedved
megugatni a sápatag fényes holdat.
Nehogy azt hidd, hogy megszeppen
Neki ott vannak a csillagok,
azok megvédik.
Ha olyan kedve van, felül a
Göncölszekérre, s körbeutazza az
univerzumot.
Vagy tán azt hiszed, sajtból van a
hold?
A sajtot úgysem szereted, akkor meg
minek ugatod?
Na nyomás!
Vackold be magad az óladba!
Elég volt a kajkólásodból, meg ne
nyikkanj holnap reggelig.
Aludni szeretnék végre, még a kakas
fel nem ébreszt.
2016.január. 20
Megjegyzés: félre értés ne essék
imádom a kutyámat
...........................................
FEHÉRVÁRI SÁNDORNÉ: Vakság
Elvesztett kincs a szemednek fénye,
Megkeseredett lélek tartja a lelked.
Harcodat magadnak kell vívnod,
Rádöddenve hordozod a súlyod.
Érdemes így élnem?
Akarni és hinni bátorítnak sokan,
Benned a gyógyulás minden mozzanata.
Kapaszkodni a remények fájába,
Lelked békét talál a bensőd világában.
Érdemes hát élnem?
Fejlett érzéked Istenen ajándéka,
Tudás, érzelem sorsod alkotója.
Figyelem s éberség lett a vezérszavad.
Tanító példája így vagy a látóknak.
Érdemes még élnem?
.................................................
KUSTRA FERENC: Ősz a Kárpátoknak hegységében…
A tanka csokrot eredeti Bashó féle
stílusban írta meg a szerzőpáros.
Feslik már a fű,
Lassan, teljesen száraz.
Fűzöld múlóban.
Kárpátoknak hegysége,
a vidékünk szépsége.
*
Leszánkáznak a
Levelek. Vastag avar.
Recsegő lépés…
Körbe vesznek nagy hegyek,
Dombok, rétek és terek.
*
Az őstermészet,
Hosszú szunyókába kezd.
Fenyő büszkén áll!
Kis falukban csönd honol,
Messze innen a pokol.
*
Kósza szélvihar
Mezőn, réten, hegyeken.
Száraz fűcsomók…
Kertben tulipán nyílik,
Gyönyöre messze hírlik.
*
Rétek ideje
Lassan lejár. Koppárság.
Elszáradt virág.
Finomság itt az alma,
Termesztők diadalma.
*
A melengető
Napsugár, erőtlen már.
Fonnyad, hidegül.
Minden gyümölcs zamatos,
Nem ritka a libafos.
*
Naplemente, már
Felhősen márványosos.
Égi akkord, nincs.
Csöndes folyó a Tisza,
De a legszebb, az biza.
*
Vörös és sárga
Szín örvénylik a földre.
Tompított élet.
Szép haza a magyarnak,
Innen el, nem zavarnak.
*
Fény, még cikázgat,
Bokrok között, meg fűben.
Avarba, nem megy!
A Kárpátok ölelnek,
Hegyek, völgyek nevelnek.
*
A hűvös évszak,
Hideg léptekkel közelg.
Nyirkos párát hint…
Csodás vidék, jutalom.
Természet a hatalom.
Vecsés- Beregszász, 2015.
október 22. – Kustra Ferenc
A haikukat én írtam, alá a
verset, szerző- és poétatársam Bihari Kitty.
Ezt a művemet már publikáltam
- a www.napkorong.hu
irodalmi portálon. Felhasználó név: KíberFeri (szerző név is!), valamint
- a www.magyarero.hu
irodalmi portálon. Felhasználónév: jockerFeri. Szerző név: Kustra Ferenc
Mindenhol a vers alatt, a dátum után
ki van írva a nevem: Kustra Ferenc
...............................................
CSONKA FERENC: Veled lenni volna jó.
Útra kelnénk tengereken.
Csak, talán azért, hogy
szerelmem veled legyen.
De ha csak egy széken ülnénk
úgy, ketten,
a szívem veled akkor is betelne,
csak úgy, teljesen.
Hová szárnyalnék, meddig suhannék
veled?
Punnyadnék veled órákon át otthon,
sétálnék veled napsütésben,
vagy még úgy csendben egy széken,
elhűlt bögre kávéval a kézben.
Mi volna még hát jó?
Karomba temetni téged,
eléd tárni minden szépet.
Legyenek szavak, mondatok, vagy
csend,
tudom, szívedben szárba szökken,
kivirul és tiszta lesz minden odabent.
Ott volna lenni igazán jó.
Szíved táplál soha ki nem fogyó
erőt,
szétoszlat minden komor, napot
betakaró bús felhőt.
Bár ha messziről jönnék, emléked
bennem marad,
újra körülvesz mindent végtelen
csendes sugarad.
Én csak várnék, egyre járnék,
mint egy végtelen, szűnni nem akaró
árnyék.
Még csak szíved végtelenségében rád
találnék.
..........................................
Adamecz László: MIT VISZEL MAGADDAL…
Mit viszel magaddal a végső utadon,
az emlékek terhét fájó görnyedt
válladon?
Tudtad, hogy mindennek majd a végére
érsz,
talán azt is, hogy csak emlékeidből
élsz?
Számadásban gyermeki, ifjú kudarcok,
félelmek, anyátlan-apátlan nagy
harcok.
Kamaszkori lángolások, álmok,
vágyak,
sorsépítő léptekkel szándékaid
lágyak.
Életed bugyrában mindezek csak
terhek,
nem kívántad, ezek számodra a
vermek.
Boldog lettél volna, ha mások
akarják,
ha lelküket szomorúságok nem
takarják.
Felnőtt lettél, családos, jövőt
szolgáló,
boldogságod bennük, értük sóvárgó.
Jobban akarod tenni dolgodat értük,
a szülői kép torz, pedig tisztán
kértük.
Betegséged, bányabeli rémségek,
kimerült életed neked csak kétségek.
Ifjan, ha elveszett erőd és
bizalmad,
magad maradsz, buksz vagy
feltámadsz.
A párod, társad majd féltve ölel
téged,
segítő, bíztató szavakkal van érted.
Ám minden ragaszkodás elmúlik
látván,
magad se reméled, hogy állsz-e
még a vártán.
Ó, mennyi gond és mennyi lelki
teher,
tudsz jobb lenni annál, ahogy
az élet terel?
Meghallod-e más sóhaját és sírását,
fáj, de segíted, hogy feledje
rívását?
Ha elkoptak mellőled kiket
szerettél,
tán magad maradsz, bár mást
szeretnél.
Gyűjts mindennap a szeretet
nektárjából,
és oszd, oszd a lelkednek sok
hektárjából.
Ilyen örömök kísérjenek utakon,
szeretet legyen veled utolsó utadon.
Ahol a magány bánat nem társad néked
ahol nyugalom szeretet ölel téged.
Adamecz László
+36/70- 235- 2733
Tatabánya, Léleksegítő alapítvány - (www.leleksegito.hu)
**************************
14. ÉLETKÉPEK - VARGA KATALIN
ÍRÁSAI
Varga Katalin: Nyugdíjas tanácsok
Igaz, hogy már két emberöltőt
megértem.
Én mégsem csüggedek,élvezem életem.
Dolgos évek tova tűntek, nem bánom.
Nyugdíjasként boldogan élem világom.
Mondják, második gyerekkorom élem.
De könyvbe fogom írni minden
emlékem.
Mert nem adom fel,annyi szépség vár
még rám.
Talán látom felnőni a kis unokám.
Napomat minden reggel tornával kezdem.
Kertemben kapálgatok,hiszen
megtehetem.
Barátaimmal mindig az erdőben
sétálok.
Felidézzük együtt a régi világot.
Itt fáj, ott fáj,lassan mozgok,nem számít.
Csak még érezhessem ezt nagyon sokáig..
Magas vérnyomást én csak hírből
ismerem.
Mások szeretete a jó gyógyszer
nekem.
Minden betegség a lélekből indul el.
Ez ellen bátran veszem a harcot fel.
Derűlátó leszek,a jövőnek élek.
Így talán látod,száz évet is
megérek.
...................................................
Varga Katalin: Szívemben élsz
Belépve az ajtón,nem látlak már.
Üres az ágyad,hófehéren sivár..
Etetnélek, gondoználak Mama.
Te elmentél,lányodat itt hagyva.
Ott fent most Papával vigyáztok rám.
Rést nyithatnátok magányom falán.
Másfél éve nem látom mosolyod.
Nem ölel már át erőtlen karod.
Betegségedben kislányom lettél.
Babusgattalak,te meg nevettél.
Nem akartál menni,dolgod van még.
Szükséged van rám,szép kötelesség
Mindig ezt mondtad, aztán becsaptál.
Harcodban mégis győzött a halál.
Utoljára még simogattalak.
Te már az égben,így láttalak.
Álmomban oly sokszor találkozunk.
Nagyokat nevetünk, bolondozunk.
"Mert bennem élsz,minden baj
elkerül..
és gazdag
vagyok,mérhetetlenül."
………………………..
Varga Katalin:Szívlakó
Bár huszonhét éve, hogy elmentél.
Szívembe mégis örökre bekerültél.
Tudom, te fentről vigyázol reám.
Soha nem feledlek Édesapám.
Látom most is mosolygó arcodat.
Hallani vélem kedves hangodat.
Sírodnál is mindig beszélgetek
veled.
Látod,szép koszorút vettem neked.
Álmomban is sokszor találkozunk.
Nem engedsz el, mi összetartozunk.
Bár köténykédben már nem főzöl
nekünk.
Anyuval mi naponta emlegetünk.
Életedben annyi szépet kaptam tőled.
Örökül hagytad rám a lelkierődet.
Írói vénámat is tőled loptam.
Ihletet adtál,én pedig írtam.
Talán most jó volna sírni.
Ennyi év után tudok csak neked írni.
De most látod, megtörtént a csoda.
Soraim hozzád szólnak,hallod
Szívlakó lettél, ugye tudod?
Mindig veled lesz feleséged, s
lányod.
Égjen hát a mécses örökké érted.
Mi itt lent,szeretni fogunk téged.
**************************
15.TERMÉSZETGYÓGYÁSZAT
SOPONYAI MIHÁLY ROVATA
Szívünk Őre!
Két és fél milliárd szívverés.
Ennyiszer ver egy ember szíve 70 év alatt. Naponta 100
000-szer. Egy nap alatt
9000 liter vért pumpál ereinkbe, hogy életfontosságú oxigént és tápanyagot
juttasson el a 300 milliárd emberi sejtbe. Ha nem vigyázunk rá, elfárad és
megáll. Ezt a sziszifuszi munkát csak úgy tudja jól végezni, ha az erekben
akadálytalanul áramolhat a vér, és ha a szív izmai rugalmasak.
![]() |
Soponyi Mihály |
![]() |
Galagonya |
Amikor az érfalak rugalmatlanná
válnak, érelmeszesedésről beszélünk, mely korunk népbetegsége. A verőerek
falára zsírszerű anyag (koleszterin) rakódik le, mely leszűkíti a vér útját,
emelkedik a vérnyomás.
A magas vérnyomás egyik oka lehet a vese elégtelen működése, de sajnos az esetek nagy részében nem lehet tudni a betegség okát, mert nincs szervi rendellenesség. A vérnyomás jól csökkenthető sószegény diétával és az állati zsiradékok fogyasztásának csökkentésével. Sokat javít a helyzeten a fogyás és a fizikai aktivitás. Természetesen a gyógynövények segítségét is igénybe kell venni.
A Galagonya teakeverék (A vérnyomás barátja) összetétele: galagonya virágzó ágvég, pásztortáska hajtás, mezei zsurló hajtás.
A magas vérnyomás egyik oka lehet a vese elégtelen működése, de sajnos az esetek nagy részében nem lehet tudni a betegség okát, mert nincs szervi rendellenesség. A vérnyomás jól csökkenthető sószegény diétával és az állati zsiradékok fogyasztásának csökkentésével. Sokat javít a helyzeten a fogyás és a fizikai aktivitás. Természetesen a gyógynövények segítségét is igénybe kell venni.
A Galagonya teakeverék (A vérnyomás barátja) összetétele: galagonya virágzó ágvég, pásztortáska hajtás, mezei zsurló hajtás.
![]() |
Pásztortáska |
A galagonya virágzó ágvég csökkenti
a vérnyomást, szívideget nyugtat, szívritmust szabályoz, érelmeszesedés ellen
is jó, belülről tisztítja az ereket. Különösen a koszorúér tisztításában
jeleskedik, és van egy nagyon fontos tulajdonsága: a szív és az erek izmait
rugalmasan tartja, hogy a vér nyomásának megfelelően
tágulhassanak-szűkülhessenek. Ez utóbbi tulajdonsága segít megelőzni a
szívinfarktust, a szívizomelhalást és az agyvérzést, mert ha a szív és az agyi
kis erek rugalmasak, nem halnak el és nem pattannak el. Nincs ennél a növénynél
jobb őrzője szívünknek, érrendszerünknek.
A pásztortáska vérkeringés javító,
értisztító hatású gyógynövény.
A mezei zsurló hatékonyan segíti a
veseműködést, csökkenti a vérnyomást. A mezei zsurló veseműködés-fokozó hatása
azért nagyon fontos ebben a teakeverékben, mert a magas vérnyomás esetenként
veseproblémákkal is párosul.
Galagonya virágzó ágvég
Pásztortáska
A Galagonya teakeverék (A vérnyomás
barátja) a szív és a vese munkáját egyaránt segíti, így csökkenti a vérnyomást.
Fogyasztása mellett továbbra is lehet, sőt kell szedni az orvos által előírt
gyógyszereket. A Galagonya teakeveréket 150 feletti vérnyomás esetén ajánljuk,
150-es vérnyomás alatt át lehet térni a galagonya virágzó ágvég egyedi teára.
Cukorbetegeknek fokozottan ügyelniük
kell érrendszerük jó állapotára, mert a vér magas cukortartalma miatt az erek
falán ún. plakkok alakulnak ki, amelyek a véráram útját akadályozzák, így a
rossz vérellátás miatt sérülnek a sejtek, kevesebb oxigén jut a szervekhez. Ez
okozza a szövődmények, mint például a szembetegségek és a fekélyek
kialakulását, elsősorban a lábon. Hosszú távon magas vérnyomás,
veseelégtelenség, férfiaknál impotencia alakulhat ki.
A fent említett gyógynövények
fogyasztásával beállítható a helyes vérnyomás, elkerülhető a trombózis, a
szélütés (sztroke) és az infarktus.
**************************
16. VÉLEMÉNYEM SZERINT - OLVASÓINK
ÍRTÁK
------------------------------
Szia Vendi!
Most sikerült elolvasgatnom a magazint.
Néha már szégyellem magam, de csak ismételni tudom azt, amit mindíg
írok: a MMM azért éli sorra a sok évadát, mert hozza a sok szépet és
jót és ad.
Még szinte érezzük a tél ujjait, de már hangosabbak a madarak és
lágyabb a reggeli hűvös, enyhébb a szél és az eső is.
Ezt adta most a lap, s ebben minden alkotónak nagy része volt.
Köszönöm! András
Most sikerült elolvasgatnom a magazint.
Néha már szégyellem magam, de csak ismételni tudom azt, amit mindíg
írok: a MMM azért éli sorra a sok évadát, mert hozza a sok szépet és
jót és ad.
Még szinte érezzük a tél ujjait, de már hangosabbak a madarak és
lágyabb a reggeli hűvös, enyhébb a szél és az eső is.
Ezt adta most a lap, s ebben minden alkotónak nagy része volt.
Köszönöm! András
.......................................
Kedves Vendi! A magazinod sikeres lett.
Igaz elég sokat ismerek, de jó megint meghallgatni mert valami mindig
megragadja a figyelmem ami ez előtt elkerülte.
A szemed tükre meg teljesen igazad van mindent meglehet tudni belőle a szemed fényéből!
Amit az írásodból is mondta a Hajni, hogy teljesen mint ha látnál úgy
fogalmazol meg mindent ez a természetes mert csak abból tudsz megnyilvánulni.
Csak így tovább sok verset tudjál megírni.
Szeretettel kívánom: Klarissza
Igaz elég sokat ismerek, de jó megint meghallgatni mert valami mindig
megragadja a figyelmem ami ez előtt elkerülte.
A szemed tükre meg teljesen igazad van mindent meglehet tudni belőle a szemed fényéből!
Amit az írásodból is mondta a Hajni, hogy teljesen mint ha látnál úgy
fogalmazol meg mindent ez a természetes mert csak abból tudsz megnyilvánulni.
Csak így tovább sok verset tudjál megírni.
Szeretettel kívánom: Klarissza
.......................................
Kedves Vendi! Biza, nálunk
kuksiknál az igazság már túlon- túl van... De a versed akkor is nagyon
aranyos volt számomra. Kevés időm van a "
megszólalok " újságodat olvasni, de a Henriettről készült riport nálam
minden érzést elvisz. Kívánok neked és munkatársaidnak nagyon sok sikert
a folyóirat megszerkesztéséhez, és sok-sok ilyen nagyszerű újság kibocsájtását
kívánok neked.
Hajrá!! !!! Üdvözlettel:
Gabi
.......................................
A HOLNAP MAGAZIN IRODALMI
PÁLYÁZATÁNAK EREDMÉNYE
Gratulálunk! A nyerteseket e-mailben
értesítjük!
2016.
január Nagygyörgy Erzsébet (Vers) Könyvnyeremény - zsűri nyertes
január Sabján László (Vers) Könyvnyeremény - zsűri nyertes
január Ambrus József (Vers) 10 oldal publikálás - zsűri nyertes
január Nagygyörgy Erzsébet (Vers) Könyvnyeremény - zsűri nyertes
január Sabján László (Vers) Könyvnyeremény - zsűri nyertes
január Ambrus József (Vers) 10 oldal publikálás - zsűri nyertes
január Nagy Vendel (Novella)
Könyvnyeremény - zsűri nyertes
január Nell Andrea (Novella) Könyvnyeremény - zsűri nyertes
január Nell Andrea (Novella) Könyvnyeremény - zsűri nyertes
január Bogár Gábor (Novella) 10
oldal publikálás - zsűri nyertes
január Árvay Mária (Tollforgató) Könyvnyeremény - zsűri nyertes
január Deák Mária (Tollforgató) Könyvnyeremény - zsűri nyertes
január Árvay Mária (Tollforgató) Könyvnyeremény - zsűri nyertes
január Deák Mária (Tollforgató) Könyvnyeremény - zsűri nyertes
január Németh István (Tollforgató)
10 oldal publikálás - zsűri nyertes
.......................................................
HOZZÁSZÓLÁSOK A HOLNAP MAGAZINBAN..
Zelgitta - 2016.02.16. 18:21:17
Ehhez szólt hozzá: VALAMI VAN A LEVEGŐBEN
...egy isteni szikra
ad menedéket,.... itt van a lényeg. Tehát: ne féljetek!
Vendel, nagyon jók a szimbolika eszközeid, jól csinálod.
A baj csak az, hogy tényleg reális a veszély.
...egy isteni szikra
ad menedéket,.... itt van a lényeg. Tehát: ne féljetek!
Vendel, nagyon jók a szimbolika eszközeid, jól csinálod.
A baj csak az, hogy tényleg reális a veszély.
Elismeréssel gratulálok,
Brigitta
Brigitta
Megtekintés
A._Andrea - 2016.02.16. 17:05:46
Ehhez szólt hozzá: VALAMI VAN A LEVEGŐBEN
Ez egyszerűen zseniális!
Ez egyszerűen zseniális!
…………..........................………
Deva Deva - 2016.02.16. 07:37:05 Ehhez szólt hozzá: VALAMI VAN A LEVEGŐBEN
Nyílik az a "egy sárgán virágzó,
szagtalan krizantém,
ki illatot remél,
hogy valami legyen a levegőben." Illatozik már-már.
Szeretettel olvastam: Éva
Megtekintés
…………......................………
Kitti Kitti - 2016.02.15. 20:43:29Ehhez szólt hozzá: Az idén már nem játszom el
Jaj, Vendi! Surprised meglepődött arcot küldött
Szeretettel olvastalak.
Kit
Megtekintés
Jaj, Vendi! Surprised meglepődött arcot küldött
Szeretettel olvastalak.
Kit
Megtekintés
……………..................…….
Kék csillagtól kék csillagig szinte egy-két-három emberöltőt rajzoltál ide versedben. Bibliai jelképek, jövendölések és természeti csapások, bűnök sejtetése és sok minden más van ebben a versben. Nagyon nehéz emészteni, érteni, örülni pedig nem lehet neki, ha már sikerült értelmezni...
Tiszteletteljes szeretettel: Kit
............................................
Szia Vendi!
Mindig kérünk rádiót!
Színvonalas magazinodhoz most is
csak gratulálok.
Kellemes hangú Guszti barátod pedig
oly hangulatosan mondja verseidet,
Jó hangorgánumával
ünnepélyesebbé is adja elő az érdeklődő hallgatóknak, olvasóknak.
További eredményes
munkálkodást, és sikerekkel teli magazint kívánok, mellé jó egészséget
sok örömöt úgy a magán életedben, mint a színes magazinodhoz.
Szeretettel: Orli Méri
.........................................
Szia! Valami van a levegőben,de ez
minket nem érint ,mert ezt egy fuvallat el fogja sodorni nemsokára,mert ez a
föld légköre ez a gomolygó füst, a félsz a kételkedés nem erősít,nekünk az
univerzum adja az erőt,a fekete lyukon keresztül. bocs ez most egy kis fizika
volt !hallottad-e a legújabb csillagászati felfedezést?
Bár nem is tudom téged ez érdekel-e ?
Bár nem is tudom téged ez érdekel-e ?
VIOLA...
.........................................
Köszönöm Vendi!
Azt gondolom, Te már csak versekben
gondolkodsz mindenről, és ez jó! Kívánom, hogy legyen így még nagyon sokáig!
Szeretettel: Zsuzsa
2016. február 19. 9:02 Nagy Vendel
írta, <nagy.vendi54@gmail.com>:
ZSUZSANNA S A...
Dübörögnek bennem
A hormonok,s
A gének,
Eszembe jut
Erről,
Egy vers,
S az ének
Egy Zsuzsanna,
S a vén...
Ek.
szép napot remélek.
2016.02.19
.................................................
Kedves Vendi! Kívánom szívemből,
hogy a Teremtő sokáig akarja, hogy megszólaljál!Szeretettel. Nóra
2016. február 20. 21:02 Nagy Vendel
írta, <nagy.vendi54@gmail.com>:
NAGY VENDEL: Egyéni hitvallás
A tribünön és
A szószéken
Én nem értem el
Semmilyen sikert,
Számomra csak a
Katedra,és a
Színpad termett
Némi babért.
Igazán nem is
Törtem magam
Efféle jutalomért,
De mondani valóm van
Erről a cudar világról,
S magányomból
Csak az írással
Tudok kitörni,
A Magyarok
Gyönyörű nyelvén
Sokakkal pörölni
Hangos, hamis szóra
Magamat nem ragadtatom,
Mint némely
Szószátyár szónokok,
Nem mondok szónoklatot.
A literatúra az
Amivel dicsően szólhatok,
Mondom, mondom,
A magamét
Míg levegőt kapok,
Amíg a Teremtő akarja:
Megszólalok.
.............................................
Kedves Vendi!
A verseidet olvasgatom.
Az át süt a nap kezdetű menyecskés
versed és a valami van a levegőben
Két vers egy kútfőből jőve. Engem el gondolkodtat
Miért?
Mert a művészekre mondják, hogy tud
a végletekbe csapóan és mélységekbe világítani és magasba törni, suttogni és
ordítani.
A te verseidet szemlélve így az idő
távlatából azt látom, hogy suttog és ordít, simogat és tombol szelíd és
mogorva.
Ezek után ültessünk fát az
asszony kebelébe hisz valami van a levegőbe.
Szívből gratulálok a verseidhez.
Őrizd meg ezt a szókimondóságodat és
lényeg látásodat!
Feri
..............................................
Jaj de szép, jaj de szép,borzasztó
és igaz! De a themerin a legszebb benne! A megbékélés. Köszönöm a pesti fiúk emlékére írottakat!
és igaz! De a themerin a legszebb benne! A megbékélés. Köszönöm a pesti fiúk emlékére írottakat!
Viola.
...............................................
(Gitártok)
20:43
Utcazenész, vak költő... és hová lettek a magasztos dallamok? Azok bizony ott rejtőznek a vers soraiban, nem kopottas hangok, erőteljes nagyszerű vers bújik meg benne. Csakis nagy szívet érdemel.
Szeretettel:
László
20:43
Utcazenész, vak költő... és hová lettek a magasztos dallamok? Azok bizony ott rejtőznek a vers soraiban, nem kopottas hangok, erőteljes nagyszerű vers bújik meg benne. Csakis nagy szívet érdemel.
Szeretettel:
László
...............................................
Mai kommentárom:
Saját receptúrám: "Végy egy jól hangzó - félig érthető, félig sejthető
- orvosságnevet, tölts meg egy kis üvegcsét a következő főzettel:
kerti gazok mindenféle alkatrészei, gyökerek, leveles hajtások
áztatva, őrölve, az alattuk található férgecskék szárított, porrá
zúzott teste, némi ásvány alkoholban oldva, az egész édes szirupba
keverve, hogy az ízek inkább édesre hajazzanak* tedd az üvegcsébe, a
címke legyen érdekes, hivalkodó. Egyedi záródugóról gondoskodj, és
kezdd el reklámozni mint "keleti" vagy nagyon nyugati terméket. Akik
vettek belőle jól becsüld meg: építs belőlük adatbázist, az
áldozatokat csendben temesd el, akik túlélték a kezelést, óriási
reklámkampányodba építsd be. A termékösszetétel ilyenformán két fő
alkotóból fog állni: édes szirup és imádság. Nagyon hatásos lesz, és a
nevedet híressé vagy hírhedtté fogja tenni: a mai világban majdnem
egykutya a kettő. Melegen ajánlom fogyasztani."
Na mit szólsz hozzá?
Anna, a reneszánsz. :)
Saját receptúrám: "Végy egy jól hangzó - félig érthető, félig sejthető
- orvosságnevet, tölts meg egy kis üvegcsét a következő főzettel:
kerti gazok mindenféle alkatrészei, gyökerek, leveles hajtások
áztatva, őrölve, az alattuk található férgecskék szárított, porrá
zúzott teste, némi ásvány alkoholban oldva, az egész édes szirupba
keverve, hogy az ízek inkább édesre hajazzanak* tedd az üvegcsébe, a
címke legyen érdekes, hivalkodó. Egyedi záródugóról gondoskodj, és
kezdd el reklámozni mint "keleti" vagy nagyon nyugati terméket. Akik
vettek belőle jól becsüld meg: építs belőlük adatbázist, az
áldozatokat csendben temesd el, akik túlélték a kezelést, óriási
reklámkampányodba építsd be. A termékösszetétel ilyenformán két fő
alkotóból fog állni: édes szirup és imádság. Nagyon hatásos lesz, és a
nevedet híressé vagy hírhedtté fogja tenni: a mai világban majdnem
egykutya a kettő. Melegen ajánlom fogyasztani."
Na mit szólsz hozzá?
Anna, a reneszánsz. :)
...............................................
Vendi, a Te verseid sem hagyják az
érző lelket hidegen. Most például ez
az Olyan vagy című.
Te olyan vagy, hogy a szavakkal, amiket a saját érzéseid parancsára
teszel bizonyos sorrendbe, vagy hadrendbe, hát csak megborzongatod az
embert.
Várkonyi Judittól szebben hangzott a Szemed tükrében, mint a mi jó
jawsunktól. :D
az Olyan vagy című.
Te olyan vagy, hogy a szavakkal, amiket a saját érzéseid parancsára
teszel bizonyos sorrendbe, vagy hadrendbe, hát csak megborzongatod az
embert.
Várkonyi Judittól szebben hangzott a Szemed tükrében, mint a mi jó
jawsunktól. :D
Gy. Anna
..............................................
KEDVES VENDI..
ENNYIEN OLVASTÁK
VERSEDET A CINKE PROGRAM OLDALAIN. H.
Irodalom Nagy Vendel Mindegyik
lányomhoz :630269
...........................................
Mátyás Rita: A
Megszólalok magazin képeinek leírása:
602. lapszám
1. Lektori Salutem: A bevezető írása mellett Vendi barátunk szerintem, a szekszárdi vakodában, éppen verset mond. Bordó zakóba, fehér ingbe van felöltözve.
1. Lektori Salutem: A bevezető írása mellett Vendi barátunk szerintem, a szekszárdi vakodában, éppen verset mond. Bordó zakóba, fehér ingbe van felöltözve.
2. Regény folytatásokban:
Marica kissé teltkarcsú, fiatal
hölgy. Egy széken ülve, kissé előrehajolva, állát a kezére támasztva, a szék
karfája könyökölve ül. Nem szembenéz velünk, hanem bal oldal felé, előre, de
kinéz a képből.
Kis fekete felső, és világos,
acélkék színű. kissé fénylő anyagú kardigán van rajta. Hosszú, fekete haja
középen van elválasztva, homlokát laza frufru takarja.
A regény második részének végén lévő
képen, mely a könyv első borítóképe, egy szakállas fiatal festőlegény,
elmélyülten fest egy festőállványon levő képet. A kép régies, barna színű.
3. Versek a nagyvilágból:
Zsigai Klára 50 körüli fekete,
félhosszú, göndör hajú, fekete szemű, csinos, szemüveges hölgy,aki kissé
félrehajtott fejjel felfelé néz. Vörös pulóvert visel, fehér gyöngysor van a
nyakában fülében fehér fülbevalója van.
Adamecz Laci széles mosolyával
szája felett kis bajuszkával ,szögletes szemüvege mögül néz ránk.
Stolmár Barbara csinos, fiatal hölgy
a képen egy fellépésen furulyázik. Hosszú vöröses haja a tarkóján összefogva.
Fehér garbóban, farmernadrágban,és elől fekete mellényben van, Szemén, fekete
szemüveg.
Bognár Papp Irén rövid, szőke hajú,
kedves arcú, 40-es hölgy. Arcát a kezére támasztva mosolyog. Lila felső van
rajta.
Vendi barátunk áll a szokott
könyvespolca előtt a következő képen.
Hollósy Tóth Klára 50 körüli, kissé
teltkarcsú, csinos hölgy Rövid barna haja van. Komoly arccal néz az
olvasókra. Fehér- fekete mintás felsőt visel. A kép ovális alakú.
4. Novelláról novellára:
Régi ismerősünk Árvay Marika, rövid,
de dús világos barna hajú hölgy fehér felsőben,átszellemült
arckifejezéssel az arcán.
5. Mese:
Várkonyi Kitti csinos, fiatal 35-40 éves körül lehet. Hosszú vörös haja, kék
szeme van . Arcát a kezeire támasztva ül az asztalnál fehér blúzban kedves zárt
mosollyal néz az olvasó szemébe.
6. Ylen Morisot kerek arcú,
vörös, fru-frus hajú, haja hátul összefogva egy csattal, 50 körüli hölgy, barna
szeme derűsen néz ránk. Keki színű pulóverben látható.
7. Fantasy:
Egy kéz ujjainak hegyén, egy kis
sárkány kapaszkodik, és az orrlyukai füstölögnek.
8. Hazai tájakról:
Verse mellett Vendi a saját
előszobája ajtajában áll. Halvány zöld, és keki betétes pólóban.
9. Ízes történetek nyomán:
Kanczler Anna arcáról szinte süt az
optimizmus. Hosszú barna haja hátul össze van fogva Egy kötényruha van rajta
egy kockás blúzzal.
10. Magyar ízek Ausztráliából:
Az Ilosvay házaspár nagyon
szimpatikus pár. Guszti fekete pólóban, szeretettel öleli át Kati vállát. Kati
szőke, rövid hajú hölgy kedvesen mosolyog az olvasóra, Fehér, nyakkivágásnál
húzott blúzt visel.
A következő képen egy tányér
paprikás krumpli gőzölög, amiben egy szál kolbász kínálgatja magát.
11. Bemutatkozik a Landíni zenekar:
A következő képen Stolmár Barbi a
Balatonba merülve furulyázik. Arca nagy elmélyedésről árulkodik.
Majd egy régi, archív fotót látunk
az együttesről.
12. Legkedvesebb dalaim:
Zorán egy széken ülve fekete
pólóban, nyitott, piros ingben, gitárral az ölében mosolyog.
13.Versről-versre:
Vendi színpadon szavalja a versét.
Bordó zakó, és fekete nadrág van rajta. Karján az elmaradhatatlan sétabotja.
Csomor Henriett egy vörös színű
mopeden ül, talán a házuk kertjében. Világoskék szoknyában, és baseball
sapkában kék, piros fehér kockás blúzban.
A következő kép az enyém a versem
mellett. Kicsi szobámban készült a fotó rólam. Kerek arcom, rövid sötétbarna
hajam, szemem van. Sejtelmesen mosolygok az olvasókra. Kékes- barnás ujjatlan
felső van rajtam.
Tóth Katalin 60-as éveiben járó,
szőke, hosszú, hullámos hajú hölgy, frufruval. Kék szemeivel derűsen néz
előre,miközben zárt szájjal mosolyog. Piros ruha van rajta. hosszú, lelógó
fülbevalók lógnak a fülében.
Szentesi Horváth Gyöngyi rövid,
fekete hajú, szemüveges, kedves arcú hölgy rózsaszín blúzban.
14. Riport a Gyógyító Művészetek
listájáról:
Gerencsér Hajnalka a képen hullámos,
barna hajú, szemüveges 40-50 közötti hölgy, fehér blúzban, és rozsda színű,
horgolt mellényben.
Vendi a számítógépe előtt ül
az otthonában, keze a billentyűzetén. Az asztala tetején egy asztali lámpa,
router, hangfalak, monitor, és a nyomtatója látszik. M ellette egy kazettás
ajtó, bordó függönye össze van kötve rajta. Vendin sötétkék rövidnadrág, egy
világos szürke póló sötét szürke betéttel.
15. Véleményem szerint?- Olvasóink
írták:
Ennél a rovatnál, nincs megjeleníthető
fotó.
16. Irodalmi pályázat Romániából:
Ez is egy képtelen rovat.
17.Természetgyógyászat:
Soponyai Mihály, aki ezt a rovatot
írja, széles arcú szőke ötvenes éveiben járó úriember, aki széles mosollyal néz
az olvasóra.
A képen az apróbojtorján sárga
szirmú, fürtös virágzata látszik.
18. Szerkesztői üzenetek:
És megint elértünk a végére.
Olvassátok,olyan szeretetettel, amivel én írtam nektek!
Szeretettel: Rita
17.CSAK A DAL...NAGY VENDEL DALAI
ÁTSÜT A NAP AZ ESŐN...
Átsüt a Nap az esőn,
szép a régi szeretőm.
de az újabb még szebb lett,
süt a Nap ha ránézek.
szép a régi szeretőm.
de az újabb még szebb lett,
süt a Nap ha ránézek.
Büszke reá az anyja,
kiállhat a kapuba.
ura őrzi erényét,
félti a feleségét.
kiállhat a kapuba.
ura őrzi erényét,
félti a feleségét.
Szép orcáját felvetve,
rákacsint a legényre.
piros szélű köténye,
kikapós a menyecske
rákacsint a legényre.
piros szélű köténye,
kikapós a menyecske
Átsüt a Nap a Földre,
szivárványt fest az égre.
nincsen már semmi kétség,
veri az ördög a feleségét.
szivárványt fest az égre.
nincsen már semmi kétség,
veri az ördög a feleségét.
2016.02.21.
NÉPIES MŰDAL..
18.
SZERKESZTŐI ÜZENETEK
Kedves
olvasó!
Ön a Megszólalok Művészeti Magazin legújabb számát olvassa.
Jelentkezését, hozzászólását a következő elérhetőségekre várjuk.
Postacím: MMM szerkesztősége 7100 Szekszárd József Attila u. 3
Telefon: 06 30 550 51 06 8-tól 20- ig.
e-mail:
Ön a Megszólalok Művészeti Magazin legújabb számát olvassa.
Jelentkezését, hozzászólását a következő elérhetőségekre várjuk.
Postacím: MMM szerkesztősége 7100 Szekszárd József Attila u. 3
Telefon: 06 30 550 51 06 8-tól 20- ig.
e-mail:
Levelek,
írások fogadása
skype
címem nagy.vendi54
Új
email címem: nagy.vendi54@gmail.com
Magazinok
küldése
MINDENKI MEGKAPHATJA SAJÁT EMAIL CÍMÉRE.
MINDENKI MEGKAPHATJA SAJÁT EMAIL CÍMÉRE.
……………………………………………………………………………………………
Továbbá
tájékoztatjuk olvasóinkat, hogy a Művészeti Magazint teljes tartalmát feltettük
a Netre. Ez az új megjelenési forma a látók
számára
készült, amely formázott betűket, színeket és képeket is tartalmaz. Ennek
elérhetősége a következő linken lehetséges:
http://megszolalok.blogspot.hu/
Tehát az eddig megjelent összes számot visszamenőleg is elérhetővé tettük a fenti blogoldalon!
Tehát az eddig megjelent összes számot visszamenőleg is elérhetővé tettük a fenti blogoldalon!
……………………………………………………………………………………………
A
lap ingyenes, kérje a szerkesztőtől. Írásaink tartalmáért az adott írás
szerzője felelős.
Köszönjük
a külső munkatársak közreműködését.
A
szerzői jogokat fenntartjuk.
Kérjük
jelezze, ha megkapta, vagy azt is, ha nem kapta meg az újságot. Ha elmenti,
megmenti, bármikor előveheti.
Van
olyan olvasó, aki kinyomtatta több oldalra a szöveget, és összekapcsozva,
lapozható olvasmányt kapott. Így sem rossz!
Az oldal akadálymentes, olvasó programmal a vakok is elolvashatják.
Az oldal akadálymentes, olvasó programmal a vakok is elolvashatják.
Az
esetleges sajtóhubákért elnézést kérünk.
Írott
műveim megtekintése:
AZ
ÖSSZES ELÉRHETŐSÉGEM..
gmail:
skype:
nagy.vendi54
Megszólalok
Művészeti Magazin
weboldal:
facebook:
csak beírod a facebook keresőbe mindhármat külön- külön és meg is
találtad
az oldalaimat.
Megszólalok
Nagy Vendel
…………................................………
Nagy
Vendel Írásai
megszolalok
művészeti magazin szerkesztő nagy vendel
……................................………
Könyvtár:
E.
könyvek a mek- en
magyar
elektronikus könyvtár
..........................................
ez
a verses oldalam címe... www.pieris.hu
..........................................
KÜLFÖLDI
ELÉRHETŐSÉGEK..
www.canadahun.com irodalom fórum
________________________________________________
Az
Amerikai Egyesült Államok - beli egyik link, ahol elérhetik magazinunkat.
A
link: minnesotahungarians.com
..............................................
Kedves
olvasóink!
Néhány
operatív információt kell megosztani Önökkel. Sokan jelezték, hogy a színes
magazin blogoldalán mindig csak a legújabban feltett újság jelenik meg, pedig a
régebbieket is szeretnék olvasni. Ennek semmi akadálya nincs, ugyanis ugyanazon
az oldalon elérhető az összes többi is!
A
megoldás a következő: a képernyő jobb felső részén látható a
"Blogarchívum" felírat. Ez alatt
különböző
dátumok és hónapok vannak, amelyek mellett láthatók kis fekete háromszögek.
Ezek tartalmazzák a régebbi számokat. A háromszögekre kattintva
"legördülnek" azok az újságok, amelyeket abban a hónapban tettünk
fel. Most már csak ki kell választani kattintással a kívánt újságpéldányt. A
háromszögre újból rákattintva bezáródik az az év, vagy hónap, s újabb újságot
lehet kiválasztani olvasásra!
Még
egy nagyon fontos információ! Mivel a memóriaterületünk véges, ezért
takarékossági szempontból összevontuk azokat az újságokat, amelyek azonos
hónapban jelentek meg. Általában kettő számot jelent egy hónapban, ezért
ezeket egy blogba vontuk össze. Az összevonással még nem végeztünk, egyenlőre
csak a januárban és februárban íródottak kerültek egy blogba. Az összevonást
folyamatosan végezzük...A blogon belül két újságot vastag piros csíkkal
választottuk el!
AZ ÚJSÁG KÜLSŐ, ÉS BELSŐ MUNKATÁRSAI.
...................................................
VÉGE-ENDE-KONYEC-FIN-END-FINÍTÓ