MEGSZÓLALOK
M.M.M. MŰVÉSZETI MAGAZIN
2013. 12. hó – harmadik
évfolyam, huszonharmadik szám
Kulturális
és szórakoztató folyóirat
Független,
és ingyenes négyheti lap
Alapítva
: 2011 - ben , elvi síkon
Szerkesztő:
Nagy Vendel magánzó, laptulajdonos
1.Évfolyam:
2011. Alkalmi megjelenések
2.Évfolyam: 2012.
1-tól 6. számig
3.Évfolyam:
2013. 1-től 23. számig
MOTTÓ: TÖREDÉKEKBŐL ÁLL ÖSSZE AZ ÉLET EGÉSZE
^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^
^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^
1. LECTORI SALUTEM! ÜDVÖZLET AZ
OLVASÓNAK!
Az év utolsó hónapjában
köszöntök minden hűséges, és kitartó olvasónkat.
Megköszönöm, hogy egész évben figyelemmel kísérték törekvéseinket, és megelégedéssel forgatták virtuális oldalainkat.
Szinte naponta egyenként, de van mikor csoportosan is csatlakoznak olvasók a magazin olvasótáborához, és akikből előbb utóbb szerzőtársaink is kikerülnek.
Ezt a lelkesedést szeretnénk jövőre is tapasztalni, és talán némi megelégedéssel zárhatjuk le ezt az évet, ámbár még sok mindent nem értünk el, és vannak még kitűzött célok a jövőre nézve. Januártól egy új, folytatásos, történelmi regény közlését kezdjük el, és több új szerzőtársunkat mutatjuk be folyamatosan. Szaporodik majd a magazin elérhetőségének száma az internet különféle oldalain.
Talán a legismertebb szent ember a gyerekek körében Szent Miklós püspök, vagyis a Mikulás.
Biztosan sokan vannak akik ismerik, de egyre szaporodik azoknak a száma, akik nem ismerik az eredeti Miklós püspöki történetet. Már csak azért is, mert egy időben Mikulásról Télapóra változott ideológiai okokból, de mára ismét visszatért, de a változás nem múlott el maradéktalanul.
Ma hallottam hogy némely emberek megidealizálták hogy a fehér Mikulás fekete krampusszal jár, és ez rasszizmus, és a fekete rabszolgatartásra utal, és maradéktalanul meg kéne szüntetni ezt a rabszolgatartás mai formáját.
Kissé előrevetíti a dolgot, de a fenyőfát sem illik karácsonyfának hívni, hanem egy mese szerint közösségi fa legyen a neve.
ebből is látszik hogy néhány ember nagyon ráér gondolkodni a hülyeségein.
![]() |
Nagy Vendel |
Megköszönöm, hogy egész évben figyelemmel kísérték törekvéseinket, és megelégedéssel forgatták virtuális oldalainkat.
Szinte naponta egyenként, de van mikor csoportosan is csatlakoznak olvasók a magazin olvasótáborához, és akikből előbb utóbb szerzőtársaink is kikerülnek.
Ezt a lelkesedést szeretnénk jövőre is tapasztalni, és talán némi megelégedéssel zárhatjuk le ezt az évet, ámbár még sok mindent nem értünk el, és vannak még kitűzött célok a jövőre nézve. Januártól egy új, folytatásos, történelmi regény közlését kezdjük el, és több új szerzőtársunkat mutatjuk be folyamatosan. Szaporodik majd a magazin elérhetőségének száma az internet különféle oldalain.
Talán a legismertebb szent ember a gyerekek körében Szent Miklós püspök, vagyis a Mikulás.
Biztosan sokan vannak akik ismerik, de egyre szaporodik azoknak a száma, akik nem ismerik az eredeti Miklós püspöki történetet. Már csak azért is, mert egy időben Mikulásról Télapóra változott ideológiai okokból, de mára ismét visszatért, de a változás nem múlott el maradéktalanul.
Ma hallottam hogy némely emberek megidealizálták hogy a fehér Mikulás fekete krampusszal jár, és ez rasszizmus, és a fekete rabszolgatartásra utal, és maradéktalanul meg kéne szüntetni ezt a rabszolgatartás mai formáját.
Kissé előrevetíti a dolgot, de a fenyőfát sem illik karácsonyfának hívni, hanem egy mese szerint közösségi fa legyen a neve.
ebből is látszik hogy néhány ember nagyon ráér gondolkodni a hülyeségein.
Egyszer én is elkövettem egy
véletlen, nyelvbotlásszerű, de végül, ha már kigondoltam ki is mondom bakit.
Mit hozott a Mikulás? lett volna az alapkérdés, de ünnepek felcserélésével, és némi képzavarral élve azt kérdeztem na és mit tojott a Mikulás?
Némi lebarmolásom után mondták, ne gusztustalankodjak a gyerekkel...
Elnézést kérve, csak annyit kérdeztem, mennyivel gusztusosabb ha a nyuszi tojja a piros tojást, és a kisautót, és ... Isten bocsássa meg... a kerekes székes Barbyt...
Mindenkitől elnézést kérek, és egyebet nem mondhatok..
A szerkesztő..
Mit hozott a Mikulás? lett volna az alapkérdés, de ünnepek felcserélésével, és némi képzavarral élve azt kérdeztem na és mit tojott a Mikulás?
Némi lebarmolásom után mondták, ne gusztustalankodjak a gyerekkel...
Elnézést kérve, csak annyit kérdeztem, mennyivel gusztusosabb ha a nyuszi tojja a piros tojást, és a kisautót, és ... Isten bocsássa meg... a kerekes székes Barbyt...
Mindenkitől elnézést kérek, és egyebet nem mondhatok..
A szerkesztő..
^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^
SZEMEZGETÉS A TARTALOMBÓL
1. LECTORI SALUTEM. ÜDVÖZLET
AZ OLVASÓNAK..
2. ŐSBEMUTATÓ
A szeretet ereje Gerencsér hajnalka első novellája
Második, harmadik rész
3. VERSEK A NAGYVILÁGBÓL
Nagy Vendel, Mátyás Rita, Bíró Melinda, Jenei András versei
4. MAJOS
Heim Károly novellája
5. A FEHÉR BOT NAPJA UTÁN
Menyhárt András elmélkedése
6. Versről versre
Sztakó Krisztina, Adamecz László, Nagy Vendel, Fellner István versei
7. NOVELLÁRÓL NOVELLÁRA
Árvay Mária lovas sorozata. 14. rész. NOÉMI
2. ŐSBEMUTATÓ
A szeretet ereje Gerencsér hajnalka első novellája
Második, harmadik rész
3. VERSEK A NAGYVILÁGBÓL
Nagy Vendel, Mátyás Rita, Bíró Melinda, Jenei András versei
4. MAJOS
Heim Károly novellája
5. A FEHÉR BOT NAPJA UTÁN
Menyhárt András elmélkedése
6. Versről versre
Sztakó Krisztina, Adamecz László, Nagy Vendel, Fellner István versei
7. NOVELLÁRÓL NOVELLÁRA
Árvay Mária lovas sorozata. 14. rész. NOÉMI
8. BEMUTATJUK...
Ács Nagy Éva verseit
9. ÍZES TÖRTÉNETEK
Irodalmi szakácskönyv, 5. rész. Nagy Vendel írásai
Ács Nagy Éva verseit
9. ÍZES TÖRTÉNETEK
Irodalmi szakácskönyv, 5. rész. Nagy Vendel írásai
10. VÉLEMÉNYEM SZERINT..
Olvasóink írják
11. CSUPÁN EGY VERS
Olvasóink írják
11. CSUPÁN EGY VERS
Kanczler Anna írása
12. CSAK A DAL..
Nagy Vendel dalai
13. SZERKESZTŐI ÜZENETEK
Nagy Vendel dalai
13. SZERKESZTŐI ÜZENETEK
2. ŐSBEMUTATÓ
Gerencsér Hajnalka első novellája: A
SZERETET EREJE
Második, harmadik rész
Egy szomorú kora őszi délután levelet kaptak a
tanyáról. Megírták, hogy Marie átlépte az örök csend küszöbét. Nagypapa is
ágynak esett, nem bírta a szíve feldolgozni a veszteséget. Kate szeretett
nagyiját eltemették. Egy éve nem jártak otthon, ezért kicsit nehezteltek a
lányra. Nem is sejtették, hogy az ő kicsi lányuk egyre gyakrabban jár otthon
gondolataiban.
Kate szeméből a levél hatására
záporoztak a könnyek. A nagyi halála elviselhetetlen fájdalmat jelentett.
Thomas pár percre felszaladt a telefonjáért és megijesztette Kate látványa.
Próbálta vigasztalni, de Kate vigasztalhatatlan volt. Amíg élt a nagyija-addig
is hiányzott, de tudta, hogy bár nincs vele, de a Nagyi szeretetben és biztonságban
él, most viszont minden megváltozott. A Nagyival soha többé nem tud
beszélgetni, soha nem lesznek közös élményeik. Nem ehet a finom főztjéből sem,
nem hallja, ahogy dúdol tyúkocskáinak, vagy hívogatja őket egy jó lakomára.
Thomas csóválta a fejét.
Még soha nem látta Katet ilyen állapotban. Elolvasta az asztalon heverő
levelet, de ő nem ugyanazt olvasta ki a sorokból. Szerinte semmi
megbocsájthatatlan nem történt. A Nagyi meghalt, mert idős volt és ez az élet
rendje. Ők pedig élik az életüket. Mindenük megvan, nincs ok panaszra.
Pár vigasztaló szó után
visszasietett a boltba, amely szokásosan most is tele volt emberekkel. Kate
ébren, de az ágyban töltötte az éjszakát. Reggelre belázasodott. Rázta a hideg,
enni-inni nem tudott. S a lelke...szörnyen fájt.
Gondolatai ismét otthon jártak. A tanyán, ahol bár nem volt ez a gazdagság,
csak a kis gazdaság, ahol soha nem jutott nyaralásra, viszont mindig volt
idejük egymásra és mindig erőt tudtak meríteni egymás szeretetéből. Thomast nem
tanították meg arra, hogyan tud gondoskodni beteg asszonyáról. Furcsa volt
számára, hogy fel sem kel a máskor mindig tevékeny, mosolygó Kate. Így telt el
egy hét. Thomas nem bírt éjjel-nappal egyedül helytállni a boltban.
Átmenetileg bezárta, a romlandó élelmiszereket szétosztotta azok között, akik
eddig csak zsemlét venni tértek be hozzájuk.
Katet orvoshoz vitte. A doktor nem ismerte őket, hiszen még sose jártak nála.
Vérvételre, vizsgálatokra küldte. Pár nap múlva megállapította, hogy a
lánynak daganata van. Mivel nagyon legyengült állapotban volt, pár hét erősödés
után javasolta a kemoterápiát. Azt mondta, ha egy éven belül nem nő a daganat,
akkor szükségtelen a műtét.
Kate nyomta az ágyat. Beszélni se
volt kedve. Hiába hozta Thomas a finomabbnál finomabb ételeket, gyümölcsöket,
hozzájuk sem nyúlt. Sokat fogyott. Thomas megelégelte a dolgot, felöltöztette
Katet, akin láthatóan lógott a ruha. Szó nélkül beültette az autóba és a tanya
felé vette az irányt. Kate azt gondolta a bolondok házába viszi, hogy
megszabaduljon tőle. Kedvtelenül aludt az autóban. Álmában a szép zöld gyepen
kergette a pillangókat. Nem sejtette, hogy hamarosan valósággá válik az
álma...Homloka egyre forróbb lett. Thomas egyre jobban elkeseredett. Ilyen
beteg sose volt. Míg kicsi volt, anyja dajkálta, de a gyógyszer később is pár
nap alatt meggyógyította. Most is a fülében csengtek az orvos szavai, amelyből
csak foszlányok jutottak el a tudatáig. Daganat...kemo...legyengült állapot...1
év múlva kontroll.
Az autó gyorsan haladt. Ahogy közeledtek a tanyához, úgy ritkultak az autók.
Sok helyen a házak előtt fapadok voltak. Nők, férfiak ültek, s beszélgettek
rajta. Ez jó benyomást gyakorolt Thomasra. Pár perc múlva megérkezett a tanyára
az autó. Thomas megsimogatta Kate arcát, mire ő felnyitotta szemeit. Azt hitte
lázálom, hiszen végre otthon volt. Összeszedte erejét, Thomasra támaszkodva
bebotorkált az udvarra. Kate első pillantása a gyepre esett, ahol oly sok szép,
lelket melengető időt töltött gyermekkorában. A fű magasra nőtt. Meleg őszi
délután volt. Kate ereje elfogyott, leült a fűre. Hiába járt erre felnőttként
is sokszor, most csak a gyermekkora járt az eszében. Mennyire szeretett itt
élni! Milyen szegények voltak és milyen nyugalom vette körül. Gondolatai a
magas láz miatt keveredtek az emlékképeivel. Így nem furcsállotta, hogy rajtuk
kívül senki sincs kint.
Thomas nagyon
aggódott Katért. Soha nem látott senkit ilyen rossz állapotban. Kate képtelen
volt kommunikálni. Gyenge volt és minden álomszerűnek tűnt. Hagyta hát, hogy
folytatódjék az álom. Nem akart felkelni, mert attól félt, elillan. Thomas
felállt, lassú léptekkel megindult a ház felé. Komor gondolatok kavarogtak a
fejében. Milyen furcsa- tűnődött - egy hete nem dolgozom. Eddig minden percünket
a bolti ténykedés töltötte ki, most meg napok óta először jutott eszembe. Az
üzleti életet a betegség témaköre váltotta fel. Vajon hogyan tovább? Thomast
ahhoz szoktatta az élet, hogy mindent egyedül kell megoldania, de most nagyon
tanácstalan volt. Rádöbbent, hogy évek óta alig beszéltek egymással. Lehet,
hogy Kate nem is volt boldog mellette?
Thomas
sokat nélkülözött régebben. Őt boldoggá tette az, hogy saját erejükből szép
házuk, autóik vannak. Senkitől nem kellett pénzt kérni:élelemre, ruhára is bőven
telt. Úgy érezte Katenek is így a legjobb,de most elbizonytalanodott. Hosszan
nézte Katet, aki oly boldog arccal ült a fűben, mintha királyi trónusán ült
volna. Se félelem,se fájdalom,se szomorúság nem tükröződött a szemeiben, mint
otthon. A SZEM SOSE HAZUDIK, MERT A LÉLEKBEN LEJÁTSZÓDÓ DOLGOK TÜKRÖZŐDNEK
BENNE.A SZEM A LÉLEK TÜKRE.
Thomas lelkét megedzette a sok
veszteség. De olykor még a legerősebb férfiak szemét is elhomályosítják a
könnyek. Gondolataiba merülve ért az ajtóhoz. Letörölte könnyeit és ismét
elbizonytalanodott. Bekopogjon, mint egy idegen? Benyisson? Nem, azt nem lehet.
Ő nem tartozik ide. Régen jártak itt. Akkor mindenki a kertben várta őket. A
Nagyi is...
Ó, szegény Nagyi! A lavina az ő
halálával kezdődött. Eszébe jutottak Katehez intézett szavai a búcsúzáskor. Az
utolsó találkozásukkor - igen,már pontosan vissza tudta ezt idézni Thomas -
Nagyi egy óriási fonott karosszékben ült és úgy várta őket.
VÁRNI. MILY GAZDAG JELENTÉSTARTALMAT
JELENT E SZÓ.IZGATOTTAN VÁRUNK VALAKIT,AKI TUDATJA VELÜNK ÉRKEZÉSÉT.HIÁBA
VÁRUNK VALAKIT,AKIT SZERETÜNK,ÉS NAGYON HIÁNYZIK,DE NEM TUD RÁNK IDŐT
SZAKÍTANI.VÁRHATUNK EGY ESEMÉNYRE,AMELY TALÁN BEKÖVETKEZIK.VÁRHATUNK
VALAMIT,AMINEK A KEZDETE NEM TŐLÜNK FÜGG.VÁRUNK A BUSZRA,A VONATRA,AZ
ÜZLETBEN,A PATIKÁBAN,A POSTÁN ÉS SOROLHATNÁM.ÉLETÜNK NAGY RÉSZÉT TÖLTJÜK
VÁRAKOZÁSSAL.ÉS...HIÁBA VÁRNI AZT, AKI MÁR CSAK AZ EMLÉKEINKBEN ÉL, AZT HISZEM
EZ A LEGFÁJDALMASABB VÁRAKOZÁS.
Thomas most kezdte átérezni Kate fájdalmát. Nagyi soha többet nem ül a kerti
karosszékben, de a szobába se fekszik, és a konyhába se süt-főz. Nagyi már a
másik világban sütögeti felejthetetlen ízű lepényeit, tortáit. Ott meséli
jóízűen nevetve tündérmeséit, ott eteti tyúkocskáit és ...És ott várja a
lelkének kedves embereket. Jaj Istenem! - nyilallt a fájdalom Thomas szívébe.
Ugye Kate nem hozzá igyekszik? Ugye nem azon az úton indult el betegségével?
Eddig erre nem is gondolt. A daganat,a kemo olyan szavak,amelyek mindenki
számára félelmet keltenek, a jövőtől való bizonytalanság érzését. Hiába a pénz.
Ez önmagában kevés. Mi lesz, ha Kate legyengült szervezete nem lesz képes
felvenni a versenyt a betegséggel? Hogyan tér vissza az életkedve? És...mi
lesz, ha a halálba menekül? Thomas szemét megint elborították a könnyek.
Visszanézett. Látta, hogy Kate ugyanott ül és gyönyörködik a felidézett
gyermekkori világában. Lehet, hogy ő a Nagyi jelenlétét is érzi, és a lelkek
kommunikálnak egymással? Olyan törékenynek tűnik. Pár hete...amikor
éjjel-nappal dolgoztak a boltban,ki gondolta volna,hogy ez lesz? Thomast az
ajtó váratlan nyílása zökkentette ki szomorú gondolataiból.
- Fiam! Édes fiam! Miért nem
írtátok, hogy jöttök? Kerülj beljebb! És Kate? Hol van Kate? - kérdezte Katrin.
Thomast megnémította az elkeseredés. Némán megölelte Katrint és a fűre
mutatott, ahol gondolataiba merülve Kate ugyanabban a helyzetben ült, ahogy
Thomas ott hagyta. De ekkor már John is az ajtóban állt. Napsütötte barna
karját vőjének nyújtva - kezet fogtak.
- Hogy vagytok fiam és hol van Kate?
Katrin már semmit nem kérdezett, őt is megnémította a látvány. Kate lefogyva és
egyáltalán nem törődve velük ült a fűben. John hol Katrinre, hol Katere, hol
Thomasra nézett. Rajta is úrrá lett a félelem. A szemükből is kiolvasta, hogy
baj van,valami nagy baj. A szavak ide feleslegesek, s a helyzet megoldására sem
adnak segítséget.
Katrin felocsúdva a rémület okozta
kábulatból, némán megölelte Thomast, akinek az ölelés hatására záporozni
kezdtek a könnyei. Katen kívül és Édesanyján kívül őt soha senki nem ölelte
meg. Most döbbent rá, hogy milyen értékes a szeretet, mekkora szüksége van rá,
és mennyivel többet ér, mint a pénz, amiért idáig éjjel-nappal dolgoztak.
Katrin megszorította John munkától érdes kezét. Az apa szemét is elöntötték a
könnyek, imádott lányuk láttán. A félelem és a látvány mindannyiukat
megbénította. Egymást átkarolva zokogtak. A SÍRÁS FELOLDJA A BELSŐ
FESZÜLTSÉGET,MEGKÖNNYEBBÜLÜNK ÁLTALA.A SZERETET ABBAN IS SEGÍT,HOGY SZAVAK
NÉLKÜL IS DE A MEGÉRTSÜK EGYMÁST,DE LEGJOBB GYÓGYÍTÓERŐ IS MAGA A SZERETET.
Hosszú percekig álltak
így sírva és egymást egyre erősebben ölelve. Az addig szikrázó napsütést felhők
zavarták meg. Komor, ijesztő fények jelentek meg az égbolton. Az ég is
elkomorult, mintha sírásra készülne...Katrin törte meg a csendet. Vihar
készülődik, nem ritka ez errefelé. Be kell vinnünk Katet a házba. Lassú
léptekkel, hogy a lányt meg ne ijesszék, a fűhöz sétáltak. Kate homloka nagyon
forró volt. Örült, hogy álmában látja a szüleit, a házat és...végre otthon van.
Már csak a Nagypapa és...a Nagyi hiányoztak. Kate nem fogta fel, hogy nem
álmodik. Örömet szerezne, ha megszólalna,ha kérne...Kate csendben volt ,nehogy
felébredjen az álomból. A szavak továbbra is értelmetlennek tűntek. Katrin
simogatta egyetlen gyermeke arcát és érezte, hogy szinte éget a láztól. A
simogatástól Kate szervezete boldogsághormont termelt. Thomas és John óvatosan
felállították. Kate lábai ólomsúlyúvá váltak és erőtlenségük miatt nem
engedelmeskedtek. A két férfi karjába vette Katet. Katrin gyorsan előrement.
Kate egykori szobájában bevetette az ágyat, kiszellőztetett és a ruhásszekrény
rejtekéből egy szép hálóinget vett elő, melyet apró pillangók díszítettek.
Lemosdatta és felöltöztette lányát. Kate engedelmesen hagyta, hogy lefektessék.
Kihívták Kate egykori gyermekorvosát, aki nagyon jól ismerte a lányt. Az orvos
örült a viszontlátásnak, megsimogatta Kate arcát.
- Láthatóan beteg a lelke- mondta-
és ez a test megbetegedéséhez vezetett. A mindig kedves és cserfes lány
szótlanul feküdt, nem vett tudomást a körülötte zajló eseményekről. Ébren
álmodott. Érezte a felé áramló szeretetet, biztonságot. Thomas is képtelen volt
megszólalni. Az orvos megírta a receptet és a család kétségbeesését látva
elment a gyógyszerekért.
Katrin kiment a konyhába vacsorát
készíteni. Húslevest főzött és szendvicseket készített. A megkent kenyereket
letette a konyhaasztalra. Johnt és Thomast hívta vacsorázni. A meleg levest
bevitte Kate szobájába. Szemei csukva voltak, de nem aludt. Szempillái
elnehezedtek, ezért pihentette így a szemét. Katrin felültette az ágyban és
óvatosan,lassan kanalazta szájába a jóízű ,meleg ételt. Kate szorgalmasan
nyelte. Közben a doktor úr is meghozta a gyógyszereket. Katrin lánya szájába
tette, majd szívószállal citromos teát küldött utána. Eztán lefektette. Néhány
perc elteltével Kate békésen aludt.
S mi zajlott
ezalatt a konyhában? John bort töltött Thomasnak, hogy feloldja gátlásait, és
kérte, mondja el, hogy mi történt Kate-tel. Thomas csendesen elhárította az
alkoholt. Ez mindig nagyszülei alkoholizálására emlékeztette, és képletesen az
ő halálukat is ehhez kötötte. Megszorította John kezét, és elmesélte az elmúlt
hetek fájdalmas történetét a levéltől a tanyáig. Ettől kicsit megkönnyebbült.
Tudta, hogy Johnt is éppoly fájdalmasan érintette. Abban bízott, hogy együtt
talán képesek lesznek meggyógyítani Katet.
Katrin megágyazott, majd Jonathan
szobájába vezetett az útja. Szótlanul megetette őt is a meleg levessel. Apja
törte meg a csendet.
-Érzem, hogy valami baj van. Mondd
el lányom! Katrin odabújt Jonathanhoz, aki gyengéden átölelte. Ez kicsit
megerősítette Katrint. Elmesélte, hogy itt van Thomas és Kate, akire elsőre rá
sem ismert, úgy lefogyott. Jonathan hosszasan hallgatta lányát, majd mindketten
zokogásba törtek ki. Majd kicsit megnyugodva jó éjszakát kívántak egymásnak és
Katrin kiment a szobából. Lefeküdtek.
Aztán teltek a napok. Kate egy éjjel
különöset álmodott. Álmában egy ismeretlen nő jelent meg. Átkarolta, majd
sétálni hívta a lányt. Kate elsírta neki, hogy mennyire hiányzik a Nagyi és a
tanya. A hölgy megölelte, majd így szólt:
- Képzeld a téged szeretettel
körülvevő embereket egy nyakláncnak, amit mindig viselsz.1-1 ember 1-1
láncszem. Sajnos most kihullt az egyik láncszem. A többinek szorosabb
kapcsolatban kell állnia, egymást erősítve és támogatva. Ez a szeretetnyaklánc
jelképezi az összetartozást. Amíg van egy család, egy közösség, addig soha nem
maradunk a gondjainkkal magunkra.
Egyik reggel csoda történt.
Jonathant unokája ágya mellett találták felöltözve. Mesélt Katenek a Nagyiról,
a lovakról, a tanyasi életről, elfelejtkezve a bajáról, hogy pár hete még halni
készült. Azt tervezte a nagy út előtt kitől hogyan vesz búcsút. És épp ezt
zavarta meg Kate betegsége. Jonathan úgy döntött, ráér még meghalni. Most itt
van rá szükség. Itt van az imádott unokája, akit meg kell gyógyítani.
Katrin hosszú idő óta először
mosolyodott el. A küszöbről nézte a szívének kedves személyeket .Épp a
reggelit akarta bevinni. Először Kate szobájába ment. Lánya nyitott szemmel,
mozdulatlanul feküdt. Jonathant hallgatva az arcára mosoly költözött. A
SZERETET CSODÁT TETT. Eddig hiába kérték, hogy keljen fel, sétáljon ki a
kertbe, nézze meg a lovait...és most! Erőt vett magán és meséivel gyógyítja
Katet. Ez minden gyógyszernél többet ér! Kiváló hatóanyagai egyenesen a lélekbe
hatolnak, és ott minden zeg-zugot átjárnak, feltöltenek szeretettel. Katrin
hosszú percekig csendben hallgatta apját, felidézve a sok szép emléket, amiről
mesélt. Jonathan olyan érzékletesen beszélt, hogy szinte újraélhették vele
mindannyian az egyszer már megtörtént eseményeket. Katrin letette a tálcát egy
székre, -ami az ajtónál talán épp ezt a pillanatot várta-. Kilépett a konyhába
és mosolygó pillantásával hívta be az éppen reggeliző férfiakat. Amikorra
odaértek, újabb csoda várta őket.
Jonathan és Kate egymást ölelték és Kate már nem volt lázas. Lassan
megértette,hogy Thomas nagyon szereti őt,ha haza hozta. Ha lemondott
eddigi elképzeléseiről,a számára fontos dolgokról. És, mint kiderült, már
közel egy hónapja itt vannak. Se a fű, se a kert,se a szülők,se az
orvos,se a leves,se a szeretet,se a simogatás,se Jonathan meséje nem álom volt.
Nagyapa ölelése újabb
boldogsághormonokat szabadított fel Kate szervezetében. Ahogy kibújt az
öleléséből meglátta, hogy a család többi tagja is az ajtóban áll és rájuk
mosolyog. Csak a Nagyi hiányzik...Ő egy bárányfelhőn ülve szurkol, hogy Kate
felépüljön. Kate-nek sokszor eszébe jutott az összetartozást jelképező álombéli
szeretetnyaklánc. Arra gondolt, milyen szerencsés, hogy gyermekkorában is és
most is szerető család veszi körül. Az együtt töltött idő alatt megismerték
egymást. Az űrben, amit Nagyi távozásával hátrahagyott tovább kell vinniük
mindazt, ami számára fontos volt,a tetteit,vágyait átörökíteni az utókornak. Ezáltal
azok szívében, akik igazán szerették, örökre élni fog.
Katet
minden reggel Jonathan keltette meséivel. A lány napról napra erősebb lett. Már
önállóan evett-ivott. Gondolatai is visszatértek,a jelenben élt megint.
Erősödésével együtt azonban az orvos szavai is ott csengtek a fülében. Ha
megerősödött, jön a kemoterápia, jövőre kontroll, esetleg műtét. A családi
összefogás, a tanya,az otthoni környezet meggyógyították a lelkét. Erre
egyetlen gyógyszer sem képes. Édesanyja főztje a testét megerősítette. Ebéd
után egyre hosszabb ideig fent tudott lenni. Eleinte Nagy karosszékében
olvasgatott. Sajnos ez volt az egyetlen kapocs Marievel. Az olvasgatást
felváltották a Thomassal tett egyre hosszabb séták. Sokat beszélgettek,jól
érezte magát. És ez megint a régi Thomas volt! Feltűnt, hogy Thomas még meg sem
említi a boltot. Sokszor találta őket apjával kettesben, mint két cselszövőt.
Közben felkerestek egy másik orvost
a tanyához közel. Az új helyen meg kellett ismételni a korábbi vizsgálatokat,
és sajnos beigazolódott a diagnózis. Elkezdődött a kemoterápia. Katet
megnyugtatta az a körülmény, hogy a tanyáról járt a kezelésekre. Remekül vette
az akadályokat. Néha Jonathannal és Thomassal kilátogattak a temetőbe a
Nagyihoz. Ez mindannyiuk lelkének jót tett. Miközben elrendezték a sírt,
virágot tettek a vázába, Kate elmesélte, hol tart a kezelés és mi újság van a
tanyán. Biztos volt benne, hogy Nagyi látja és hallja őket, valahogyan ő is
érezte a jelenlétét. Kate gyermekkorában is mindig kiönthette neki a lelkét.
Közeledett Kate születésnapja. Katrin egyik este elmesélte Thomasnak, hogy Kate
milyen különleges kislány volt. Soha nem kért pénzért vett ajándékot senkitől,
még a Jézuskától se. A szívből jövő egyedi ajándéknak örült a legjobban.
Kortársai anyagi csőd közeli állapotba juttatták szüleiket, amikor tetemes
összegekért kértek kisvasutat, járóbabát,beszélő macit. Kate emlékei között a
legszebb ajándékok a Nagyi tortái, meséi, Katrin varrott rongybabái,a lovaglás
Jonathannal, apja szájharmonika játékai voltak. Ezekhez idő és szeretet
kellett. Ettől váltak olyan értékessé.
HA AZ AJÁNDÉKBAN A PÉNZBELI ÉRTÉKET
KERESSÜK, NAGY HIBÁT KÖVETÜNK EL. ÉRTÉKÉT A SZÁNDÉK, A SZERETET HATÁROZZA MEG: EZ
A LEGSZEBB KÖZVETÍTŐ ERŐ 2 EMBER KÖZÖTT. AZ AJÁNDÉK SOHA NE AZ AJÁNDÉKOZÓ
VÁGYÁT TÜKRÖZZE. AZ IGAZÁN ÉRTÉKES AJÁNDÉK SZEMÉLYRE SZABOTT.OLYAN EGYEDI
FORMÁBAN JELENÍTI MEG A MEGAJÁNDÉKOZOTT VÁGYÁT,HOGY EGYSZERRE LÁTJUK AZ
AJÁNDÉKOZÓ SZEMÉLYT IS,MEG AZ Ő HOBBIJÁRÓL IS INFORMÁLÓDHATUNK, AMENNYIBEN EZEK
SK.AJÁNDÉKOK:EZEKBE MÉG A SZERETETÜNKET IS BELESZŐJÜK.
Vajon mennyi időt ad még Katenek a betegsége? Le tudja-e küzdeni? Vajon mi
jelentene igazi örömet számára? Kate háta mögött a két titkos cselszövő ezen
töprengett.
És jött a nagy nap. Katenek ismét
kezelésre kellett mennie. Az úton elkísérte Jonathan. Beszélgettek, elterelte
Kate rossz gondolatait. Jonathan igyekezett mind több humorral fűszerezni a
történeteket. Így gyakran megnevettette Katet. Katrin finom ebédet készített és
tortát sütött, azzal várta a családot. Leültek a szépen megterített asztalhoz.
Kate nem értette az ünneplés okát. Nem csoda, ha a sok bajban megfeledkezett a
saját születésnapjáról. Pezsgő helyett gyümölcslevet ittak, azzal koccintottak.
John megköszörülte a torkát, pohárköszöntőt mondott. Utána egy rövid, kellemes szájharmonika
szám fültanúi lehettek a jelenlevők. A szép zeneszám után Thomas Katere
mosolygott, megfogta a kezét, majd felállt és így szólt:
- Kedves Kate! Boldog születésnapot
kívánok! Köszönöm, hogy vagy nekem! Az elmúlt pár hét más, talán jobb emberré
tett engem. Megváltoztatta a jelen helyzet az értékrendemet. Másként terveztem
közös életünket. Nekem egyáltalán nincs mire emlékezni a gyerekkoromból. Azt
gondoltam, ha kilépek az intézet falai közül, úgy tudom megteremteni a
boldogságunkat, ha sok pénzünk lesz. Megdolgoztunk érte. Sőt! Éjjel-nappal
dolgoztunk, s közben elfelejtettünk élni. Elfelejtettünk beszélgetni. Most
utólag értékelve boldogok se voltunk. Még arra se értünk rá, hogy az élet száz
csodáját észrevegyük. Az utóbbi hetek döbbentettek rá, hogy nem a pénz, sokkal
inkább a szeretet, és az egymásra figyelés teszi az embereket boldoggá. A
szeretet fényén keresztül minden megszépül és új értelmet nyer. Hetekig lázas
voltál...s mi gyógyított meg?Jonathan meséi,John közelsége,Katrin főztje,a
séták,a lovaglás,a beszélgetés,vagyis a szeretet ereje.
Napokon át sokat gondolkoztam,
szüleiddel megbeszélve a következő elhatározásra jutottunk. Idehozom a bolt
készletét,majd feléljük. Eladom a boltot,a lakást és végleg itt telepszünk le a
tanyán. Reggelente madárdalra ébredünk és ismét együtt él a 3 generáció. A
szüleid fiúkká fogadtak, így már nemcsak a férjed,de a testvéred is
leszek,duplán fogok Rád vigyázni.
Drága Apa, Anya, Nagyapa! Oly rég volt már,hogy ezeket a szavakat
kimondhattam...Ha megengeditek, ezentúl én is így szólítalak benneteket!
Köszönöm, hogy a fiatokká fogadtatok!Életem nagy álma vált valóra. Igazi
családban élhetek veletek. Szüleim halála óta erre vágytam!
Thomas szavai hallatára az egész
család elérzékenyült. Jonathan odalépett hozzá, magához ölelte,majd ennyit
mondott:
- Köszönöm fiam! Nagyon jó ember
vagy! A pénz hajszolása csőlátóvá teszi az embereket, amelyben az igazi értékek
eltörpülnek, láthatatlanná válnak, elvesznek. Az anyagi javakért küzdő emberek
belül üresek. Igazi tartalommal a lelkünk által töltődünk fel. Ha mások javára
mondunk le valamiről, azt a lelkünk gazdagodásként éli meg, nem érzünk
veszteséget, hiszen a szeretet irányít. Amiről le tudunk mondani, az számunkra
nem volt igazán fontos. A szeretet közvetítésére számos alkalmunk nyílik. Ha
ezekre odafigyelünk, szebbé válik életünk. Nemcsak történnek velünk az
események, hanem lelkileg gazdagodunk.
Az emberek értéke mindig
belül, a lélekben rejlik. Ez a külsőségektől és az anyagiaktól független. A
szeretet mértéke nem függ attól,hogy valaki sovány,kövér,magas,netán
alacsony,de a hajszínétől sem. A lelkigazdagság egy olyan többlet, ami a
szeretet közvetítésével másokat is gazdaggá tesz. Aki képes arra,hogy
önzetlenül segítsen másokat,arra bumerángként visszahat
a szeretet. Az önző ember
falakkal bástyázza körbe magát, míg az önzetlenség olyan hidat képez a lelkek
között, mint a szivárvány: varázsereje van. Én vagyok az élő példa,hogy a
szeretet ereje csodákra képes. Érzem, hogy Kate is hamarosan meggyógyul.
Jonathan Katehez fordult és átnyújtott neki egy kopott dobozkát.
- Kate! Drága kincsem!Ez a Nagyi
ajándéka. Halála előtt arra kért,hogy a következő születésnapodon adjam oda. Ez
egy családi gyűrű. Még az ő nagyanyjáé volt. Legutoljára a Nagyid viselte. A
gyűrűnek hatalma van,mert meghatványozza azoknak a szeretetét,akik eddig
viselték. Ez a sok szeretet átköltözik a szívedbe és vigyáz rád.
Kate nagyon meghatódott. Felhúzta az
ujjára a gyűrűt, megölelte Jonathant, majd így szólt:
- Ez életem legszebb napja!
Köszönöm, hogy végleg hazaköltözünk és megint egy nagycsalád leszünk! Ennél
szebb ajándékot nem kaphattam volna tőled
A tanyán ismét mindenkinek megvolt a maga feladata,és közös munkájuk gyümölcse
értékesebb volt minden vagyonnál.
John a lovakkal foglalkozott, Katrin
a ház körül ügyködött, Thomas a kertet és a tyúkokat gondozta, Kate
varrogatott, Jonathan pedig meséivel, tapasztalataival segítette a többieket.
Mindenkinek egyformán fontos volt a ténykedése. Sokat sétáltak, beszélgettek.
Időközben eltelt egy év. Kate egyre nyugtalanabb lett. Gyakran kiment a
temetőbe, elsírta Nagyinak a félelmeit, mivel a családot nem akarta ezzel
ijesztgetni. Gyakran forgatta a gyűrűt az ujján, érezte egykori viselői,
illetve mindazok szeretetét, akik fontosak voltak neki.
S eljött a kontroll napja is. Kate
reggeli közben elmondta családjának, hogy mennyire szereti őket és a
legértékesebb számára az együtt töltött idő. Az összefogás, a szeretet csodákra
képes, a szeretet ereje legyőzi a bajokat. Együtt mentek a kontrollra. Nagyapa
vicceket mesélt egész úton, hogy Kate minél többet nevessen, mert a nevetés
gyógyít. Sok-sok boldogsághormont szabadít fel.
Odaértek az orvoshoz. Vizsgálatok következtek. Kate nagyon félt az eredménytől.
Az MRI eredményét kiértékelve az orvos arca derűs lett. Felvonta a szemöldökét
és így szólt:
- Nagyon jó híreim vannak! Eltűnt a
daganat. A kemoterápia erre nem képes! Itt valami egészen különös dolog
történhetett.
Thomas így szólt:
- Mióta a tanyán vagyunk, az életünk
gyökeresen megváltozott. Szinte naponta újabb és újabb csodál történnek velünk.
Először Nagyapa felépülése, aztán Kate erősödése, kaptam egy igazi szerető családot,
és most...eltűnt a daganat! Eddig a pénzről szólt az életünk, hajszoltuk
magunkat, költekeztünk. Kate betegsége döbbentett rá, hogy a pénz nem az öröm,
ellenkezőleg: az elégedetlenség,a boldogtalanság forrása. A csodaszer viszont
mindannyiunkban fellelhető. A lelkünk termeli, szeretetnek hívják.
De, amíg a pénzt hajszoltuk, vakok
és süketek voltunk. Nem hallgattunk a szívünkre. A boldogság, a gyógyulás, sőt
maga az élet is lehetetlen szeretet nélkül. Ha szívünkben szeretet van,szavak
nélkül is megértjük egymást,ráérzünk arra,ami a másikat bántja. A bennünk
lakozó szeretet képessé tesz minket a megoldásra anyagi helyzetünktől
függetlenül. A szeretet nélkülözhetetlen. Hiányában elveszettnek érezzük
magunkat és betegek leszünk. A szeretet a lélek gyógyszere is. Ugyanolyan
éltető, mint a fény és a víz. Az érintés, a gyengédség a szeretet gyermekei.
Én-folytatta Thomas, hosszú ideig
szenvedtem a szeretet hiányától. Most, amikor Kate szülei a fiúkká fogadtak-
nyert értelmet az életem. Hiába nem vagyok már gyerek, akkor is szükségem van a
családra, amit sajnos hosszú évekig nélkülöznöm kellett. Jonathant is a
szeretet gyógyította meg és az a tudat, hogy Katenek szüksége van rá. A
történetekre is, amikre csak ő emlékszik.
Igazán gazdaggá a lelkünk tesz minket.
A szellemi érték is fontos, de ez nem bennünk van, hanem külső hatásra
fejlődik. Sajnos egyik velejárója, hogy minél okosabbak leszünk, annál többre
vágyunk,n ő az igényünk. Sokszor csak az irigység, a birtoklási vágy az, ami
miatt anyagi áldozatokat hozunk. Saját telhetetlenségünk miatt agyonhajtjuk
magunkat,ezzel mérgezve testünket,lelkünket.A boldogság titka a lemondás,az
igények mérséklése.
Pénzre természetesen mindannyiunknak
szüksége van, ez nem szégyen. Tanuljunk meg adni,tegyük ezt minél gyakrabban,de
csak annak és annyit,amennyit mi szeretnénk,ami nem veszélyezteti létünket. Ne
engedjük, hogy mások visszaéljenek jó szívünkkel!
Tanuljunk meg nemet mondani, és
tanuljuk meg elfogadni mások szívből jövő segítségét! Amíg lelkünket szeretet
táplálja, rengeteg lehetőségünk lesz azt időnkkel és szeretetünkkel viszonozni.
Épp ez teszi a szürke
hétköznapokat színessé, gazdaggá. Ez emel szivárványt a felhők közé,hidat az
emberek közé.
Ha mi vagyunk a festők, az életünk
az a tér, amit színesíteni szeretnénk,a lelkünk az ecset,a színek árnyalatait
pedig a szeretet keveri olyan arányban,amilyen mértékben szeretetünket ki
szeretnénk fejezni. Mert ez a csoda bennünk van. Ha hallgatunk a belső szóra,
kezdődik a varázslat.
Értékeljük a tarka pillangók táncát, a csipkeszerű hópihét, az égi pásztor
terelgette bárányfelhőket, az esőt, mely az ég könnye- felszabadít és életet
ad,a napfényt, mely felderít, s a szelet, mely egy tikkasztó nyári napon
elviselhetővé teszi a hőséget. És...és meg kell tanulnunk értékelni a ködöt is.
Mert amíg életünk egén csak bárányfelhők úszkálnak a napsütésben, addig azt
gondoljuk, hogy ez a természetes. Nem vesszük észre a körülöttünk zajló
csodákat,mert azt hisszük,ez örökké így marad. S amikor köd borítja életünket,
akkor jövünk csak rá,hogy mennyi szép dolog mellett mentünk el,oda sem figyelve
az értékekre. A köd,a bizonytalanság az,ami ráébreszt bennünket,hogy az élet
múlandó. Ne csak egyszerűen éljük napjainkat,hanem próbáljunk minél több örömet
szerezni mindazoknak,akik fontosak nekünk.
Vigyázzunk az egészségünkre és
értékeljük az életet! Járjunk nyitott szemmel! Csodáljuk meg az élet műhelyében
készülő alkotásokat,mert csak mi válunk szegényebbé az által,ha ezt
elszalasztjuk.
Egy
szeretetteljes nap után engedjünk a naplemente varázsának,mert bár a lenyugvó
nap ereje szinte jelentéktelen,de a varázserő a látványban rejlik.
(Vége)
3. VERSEK A NAGYVILÁGBÓL
Nagy Vendel: Mikulás
Ha jó voltál ma,
Jókedvű, és vidám,
Nem morcos, és nem arrogáns,
Ha még hiszed,
S várod a csodát,
Ajándék jár Neked,
Nem aranyos virgács.
Ma este még
Hozzád is eljöhet
Egy elképzelt
Várva várt
Mikulás.
2012 12 6
...............................................................
Mátyás Rita: Őszforduló
![]() |
Mátyás Rita |
Lábammal néha
bele-bele rúgok,
s miközben a levelek
szállnak,repülnek,
magamban elgondolkozom.
Az őszi színek melegsége
lassan semmivé lesz,
zöld, sárga, barna, vörös,
mind-mind elenyésznek.
A rothadó avar
táplálja az erdőt,
jövőre új erőt
meríthet majd ebből.
Az ágak már
csupaszon
várják a zimankót,
az élet pihenni tér.
a tél könnyű álmot ígér.
Jönnek már a fagyok,
jeges, havas napok.
A fák között süvít
a tél hideg szele,
Ilyenkor sétálni
senkinek nincs kedve!
Jeles napok jönnek,
fényt hozni a télbe,
karácsony szent ünnepe
a hideg téli éjben,
hozzon szeretetet
az emberek szívébe.
Megszületett Jézus,
Ki lesz a megváltónk
gyarlóságunk,hibánk
magadra vállalod!
Az emberek iránt
legyen szereteted
hogy a téli hidegben
szívünk melegítsed.
2013.11.17.
…………………………………………………………….....
Bíró Melinda: Add nekem a szemedet
Add nekem a szemedet,
Hadd lássam a felkelő napot,
Arcodat, mikor kedves vagy
És felém mosolyogsz.
Hadd lássam a felkelő napot,
Arcodat, mikor kedves vagy
És felém mosolyogsz.
Mikor eljön az áhított tavasz,
Mikor zöld ruhát ölt a bokor, a fa,
Szeretném látni kék vizét a tengernek,
Add kölcsön csak egy percre,
A te szép szemedet.
Mikor zöld ruhát ölt a bokor, a fa,
Szeretném látni kék vizét a tengernek,
Add kölcsön csak egy percre,
A te szép szemedet.
A virágba borult vidéket,
A csendes nyári kertet,
Láthatom azt én is, ha egy percre,
Átadod a szemedet.
A csendes nyári kertet,
Láthatom azt én is, ha egy percre,
Átadod a szemedet.
Veled látom én gyermekeim arcát
Kis szobámban összegyűjtött
Emlékeim tárgyát.
Kezemmel, ha megsimítom arcod,
Érzem én, hogy még a tiéd vagyok.
Kis szobámban összegyűjtött
Emlékeim tárgyát.
Kezemmel, ha megsimítom arcod,
Érzem én, hogy még a tiéd vagyok.
Bíró Melinda, június 14
.....................................................................................................
Jenei András: Tik-tak, cseréljünk!
Meleg, puha és bársonyos,
ez van most bennem.
Én a buszon robogok,
érzem, tovább kell mennem.
Emelkedik, majd süllyed a híd,
érzem, hogy megfulladok.
Hallom a sirályt, ahogy hív,
mennék, de a buszon vagyok.
érzem, hogy megfulladok.
Hallom a sirályt, ahogy hív,
mennék, de a buszon vagyok.
Alattam hömpölyög a Duna,
rajta hajók úsznak lefelé.
Én is mennék, de hova?
Ami a kezemben van, az kié?
rajta hajók úsznak lefelé.
Én is mennék, de hova?
Ami a kezemben van, az kié?
Az óra jár és én állok.
Kérlek, Tik-tak! Cseréljünk!
Egy piros, átlátszó gömbre várok,
de helyette csak a semmit éljük.
Kérlek, Tik-tak! Cseréljünk!
Egy piros, átlátszó gömbre várok,
de helyette csak a semmit éljük.
Elfogyott a tinta, karcolom a lapot,
serceg, s Te hallgatod.
A kis virág eltakarta a Napot,
meleg, puha – de nem láthatod!
serceg, s Te hallgatod.
A kis virág eltakarta a Napot,
meleg, puha – de nem láthatod!
Nem is tudom, hogy jobb?!
1995.
11. 16.
^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^
4. MAJOS
Heim Károly novellája
Majos Y.Y.
Már megetette a marhákat. Vetett a
tyúkoknak és a kacsáknak is, mire a nap első sugara, Bonyhád felől átnőtte
vörös fényével, a dombok koszorúját. Szokása szerint ilyenkor húzta az elsőt a
szénába rejtett palackból.
- E jó vót ugye Gergő? Kérdezi
magától és húz még egy nagyot a sajátfőzésű eper pálinkából.
- Jó van no, csak még egy kortyot. Mert aztán jő az asszon, oszt károg.
- Na vissza a helyedre. Ne!
Ilyenkor hajnalban mindig sajnálja
magát. Csak az agyában búsul, mert az a hülye Forrai a végén még rákap. Azt
kétszer is söpörteti majd a padlást. Amilyen bolond, az megteszi! Meg biza!
Pedig hát még a nevét se tudja rendesen írni, morogja. Persze a mútkó es,
hogyan írta a nevét a papírra? Fosi atl? A Forrai Antal helyett? Fosi atl ..a
hát te zakkant! Ezen aztán jót nevet és kihúzza a butykost a disznó ól
szalmatetejéből, miközben vet a disznóknak is, majd kortyol egy nagyot.
- Ejsze elvette a szőlőt is
persze! Most már morog fenn a kertben. Pedig a lucernásban bizony jó bor
termett. A törkölyből főzött pálinka meg nem vót olyan karcos mint e? De
kiírtatta a Kupolát meg a Csergő hegyet es. Most meg dugdosni kell itten.
Asszonytó meg finánctó, meg mindenkitő! Még jó, hogy van hova dugni! (nevet)
Belenyal persze a harmadik palackba is, amit a bodza bokorból varázsol elő.
- Hans plajp tó bodza lekvár igen jó! Töri székely nyelvén a sváb szót.
Pedig, hát kesere mint a franc. Morfondírozik. A Pálinkát viszont jó hűsen
tartja. Már hangosan kacag!
- Na fejni kell! Aztán mosdani!
Reggel nyolckor már a kapuban áll.
Megmosdva, megberetválkozva, bajsza kipederve, ünneplő csizmába, fekete
nadrágba, fehér ingbe, s fekete mellénybe öltözve. Hiszen vasárnap van.
- Hol a francba késik má ez a
Jani? A Zsiga bá már rendezgeti recegő kezével a poharakat a kocsmába. Ne! E
meg nem jő!
- Mi van itten? Hát alszik az egész falu?
És tényleg senki se mozdul. Még az
asszonyok se mocorognak.
- No ma magának prédikál a pap
a reggeli misén. Kuncog a bajusza alatt.
Kicsit vár még a kapuban aztán
elunja. Lassan ráérősen nekiindul Nagymányok felöl a lejtőnek.
- Ejsze a korcsmába béérnek
úgyes. No!
Már az iskola előtt jár, mikor
eszébe villan a vörös és a nemzeti zászlót észlelve.
- Persze a kisbíró dobóta es,
furcsa sváb nyelvén.
- Elftársak! Fasárnap Matyar
szofjet parátsági napot tartunk! Asz iskola utfarán! Annak alkalmápol, hoty a
hős szofjet hatserek öt éfe szapatította fel a falut! Asz ünnepséken rész fesz
a tolnai hejörsék parancsnoka is (a névre már nem emlékszik Gergő), eszretes!
Mintenki kell ejönni!
- No adok én néked Forrai
Antal! Érik meg Gergőben az elhatározás. Alakul ki egyszerre a terv és a
megoldás is.
Sietősre fogja. A kocsma előtt már
szinte szalad. Aztán jobbra fordul Bonyhád felé. Egészen a kereszteződésig
lohol. Ott aztán megáll, az út közepén arccal Bonyhád felé. Nem sok idő
elteltével jön is a két nagy autó.
- No ezek a Ruszkik biztosan!
Mondja magának Gergő Gergő, és már integet is. Integet hevesen.
Hadonászik mindkét kezével. Székely
kalapját, nyomatékul, jobbjában tartva. Rázza, hogy még a bajusza is beleremeg.
Az autók pont előtte állnak meg nagy fékezéssel. Az első jármű jobb hátsó
ajtaja kipattan, egy százados csizmája koppan az úton.
- Nu csto?
Halja a kocsiból a piros nadrágos
kérdését Gergő.
- Mi járatban bátyám?
- E meg a tómács! Állapítja meg.
- Még jó, ho gyöttem na! Még Mányokra kanyarodtak vóna! Hunyorít huncutul.
Valamit vartyog a tiszt az
ezredesnek. Kis csend. Aztán valamit mond a ruszki az autóból, ami még a füléig
sem ér el Gergőnek nemhogy az agyáig.
- Szálljon be bátyám!
Mutatja a helyet a tolmács az
ezredes mellett, a hátsó ülésen.
- Aztán mutassa az utat!
Mondja, miközben maga a sofőr mellé
ül.
- Állj! Rikkant harsányat a
kocsma előtt.
- Sztoj! Mondja az ezredes nagy büszkén, hogy ehhez nem kell tolmács. Érti
ő ezt.
- Mindenkinek egy felest Zsiga bátyám! Kurjant, amint belépnek.
Aztán csendesebben szinte lehelve a
szót.
- A számlát osztán csapja a
tanácséhó. Hallja e kend?
Tíz órára már jó pár szto gramma
után járnak, amit a ruszki kért mindenkinek. Már túl vannak „Tósztokon”!
Tizenegyre cigány is kerül. Délre már nótáznak hangosan!
Tízkor a Forrai, a
tanácselnök, már nagyon feszeng. Hát hol veszhettek el a szovjet elvtársak? Fél
tizenegykor, már a járási párttitkár arcát is rángatja az ideg.
- Forrai elvtárs, hát hol
vannak a szovjet elvtársak? Szalajts valakit elébük! Csak nem tévedtek el?
Rohan a TSZ elnök, szalad a
párttitkár, morogva kapkodja a lábát a tanácstitkár. Járják a falut. Mindenhol
kérdeznek, kutakodnak. Végül az iskolaigazgató fülét csapja meg a kocsmából
kiszűrődő idegen szavú ének. Visszarohan az iskolába jelent a Tanács Elnökének.
Az meg tanácstalanul sutyorog a Járási párt titkárának. Az meg megindul nagy
tétován a szomszédos épületbe, a kocsmába. Nagy hajlongva kéri a tolmács
századost:
- Százados elvtárs kérem!
Tolmácsolja az ezredes elvtársnak azon kérésemet, hogy szíveskedjék
megtisztelni az iskola udvarán rendezett ünnepségünket is. Természetesen az
egész kíséretet nagy örömmel látjuk.
A tolmács szava után az ezredes
támolyogva feláll. Szeme körbetapogat mindenkit. Gergőhöz érve pillantásával
hosszan méregetve az arcát kissé bizonytalankodik. Majd teli szájjal nevetni
kezd. Mély basszusán zengi a szentenciát!
- Tü málágyec! Távaris Gergő!
- Tü páigyos szá mnoj!
- Mü búgyem vszigda drug drugám! Távaris Gergő!
A Tolmács persze fordít! Szintén
Gergőt vizslatva szemével:
- Te derék ember vagy! Gergő
elvtárs
- Velem jössz!
- Barátok maradunk örökre! Gergő elvtárs!
Így esett hát, hogy Gergő Gergő,
díszvendége lett faluja első Magyar Szovjet barátsági napjának!
- Ejsze meg dógoztam érte!
- Még a fülemen es jött a sok szto grámmá!
Mondogatja mosolyogva, ahányszor rá
folyik a beszéd az esetre a kocsmában.
- De tudod e Jani! Az a ruszki
piros gatyás, ugyancsak rendes ember vót! Bírta a pálinkát rendesen. Na!
Heim Károly
Szekszárd, 2005. június 14.
^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^
5. A FEHÉR BOT NAPJA UTÁN
Menyhárt András elmélkedése
Másképpen szólva.
Fehér bot napja avagy mit is
kezdjünk a vakokkal?
A látó emberek hajlama: leírják a
vakokat.
Ugyanakkor, mily érdekes, olyan, mintha nélkülük nekik sem menne !
Miként lehet, hogy Al Pacino, a
világ egyik leghíresebb színésze, sok-sok év gigászi alakítása után épp egy
olyan film kapcsán kap Oscar-díjat, ahol egy vak öregembert alakít?
A 19. század egyik legnagyobb írónője, Charlotte Bronte, a Jane Eyre című
regénye végét is egy nagy találkozással zárja, ahol Rochester vaksága nagyon
kell ahhoz, hogy drámai erejével kinyissa a lélek titkos mélyének palotáját.
A mesefilmek világában az ugyancsak nagyon híres Bagdadi tolvaj esetében is
hasonlót tapasztalunk; a film nagyszerűségét növeli és a későbbi katarzist
is sokkal inkább értékelhetővé teszi: a főszereplő kezdeti vaksága.
Félelmetes erejű volt, amikor
kisgyerekként életem első harcos filmjét láttam, amely egy Oici nevű vak
szamurájnőről szólt, akit nem lehetett legyőzni.
Nyilvánvalóan II. Béla nagyságát is növeli, hogy királyi tetteit vakon végezte.
Küzdősportoknál, harcművészeknél is mindig az jelenti az igazi színvonalat, értéket,
ha valaki vakon is megállja a helyét.
Jó példa erre Van Damme, aki akkor is képes győzni, amikor az ellenfél
vakító szert szór a szemébe.
Lehetne még sorolni.
Mit is kezdjük a vakokkal?
Kirekeszthetjük őket, de lám, minket is gyakran ők, éppen ők emelnek fel
magasba.
( .." hogy ezáltal
megnyilvánuljanak Istennek dolgai." Jn. 9:3 )
Írta: Menyhárt András
Az alábbi cikket pár hete beküldtem
a helyi újságba de ez nekik sem téma.
A Fehér bot napja környékén íródott a cikk..
Elgondolkoztató, hogy miközben formálisan olyan szépen figyelgetünk a vakokra ezen a kiemelt napon, a szürke egyéb alkalmakkor ez sajnos már másképp zajlik.
Igaz, a látássérült az nem feltétlen vak.
…………………………………………………………………………………..
A Fehér bot napja környékén íródott a cikk..
Elgondolkoztató, hogy miközben formálisan olyan szépen figyelgetünk a vakokra ezen a kiemelt napon, a szürke egyéb alkalmakkor ez sajnos már másképp zajlik.
Igaz, a látássérült az nem feltétlen vak.
…………………………………………………………………………………..
Látássérültnél MINDIG LEGYEN 8000
FORINT !!!!
Pár napja az egyik látássérült
családtag a metrón véletlenül nem látta meg gyűjtőjegyén a régi használt jegy
halvány pecsétjét és újból arra pecsételt.
Az elszánt, elhívott ellenőrök lecsaptak rá.
Körülvették. Rendőrrel riogatták./ "Nem úgy van, hogy csak úgy pecsételünk másikat! Vagy most itt azonnal fizet 8000 Ft-ot, vagy 16000 Ft-ot a központban két napon belül!"
Utána sokszorozódik az összeg.
Mivel épp nem volt 8000 Ft, 16 ezer lett befizetve.
Az elszánt, elhívott ellenőrök lecsaptak rá.
Körülvették. Rendőrrel riogatták./ "Nem úgy van, hogy csak úgy pecsételünk másikat! Vagy most itt azonnal fizet 8000 Ft-ot, vagy 16000 Ft-ot a központban két napon belül!"
Utána sokszorozódik az összeg.
Mivel épp nem volt 8000 Ft, 16 ezer lett befizetve.
TANULSÁG: EGY látássérültnél MINDIG
LEGYEN 8000 FORINT !!!!
^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^
6. VERSRŐL VERSRE
Sztakó Krisztina: Emlék e vers
Emléket kértél tőlem, olyat,
Melyről eszedbe juthat,
De minek szaporítom a szavakat,
Nem öntöm rímbe soraimat.
Melyről eszedbe juthat,
De minek szaporítom a szavakat,
Nem öntöm rímbe soraimat.
Búcsúszó
Sokat gondolkodtam azon,
Vajon mi legyen ajándékom?
Olyat kértél, mi rám vall,
Hát megleplek e pár sorral.
Vajon mi legyen ajándékom?
Olyat kértél, mi rám vall,
Hát megleplek e pár sorral.
Ha előveszed? Én vagyok.
A szavak között elbujdosok.
Ne félj, távol nem megyek,
Tudom, szívedben ott leszek.
A szavak között elbujdosok.
Ne félj, távol nem megyek,
Tudom, szívedben ott leszek.
Hát még mit is mondhatok:
Talán, sok szerencsét kívánhatok.
Az élethez sok szerencsét,
A jövőhöz sok nevetést.
Talán, sok szerencsét kívánhatok.
Az élethez sok szerencsét,
A jövőhöz sok nevetést.
Őrizd meg mosolygós arcodat!
Könnyet szemedben meg ne lássak!
Nevess! Legyél mindig vidám,
S így gondolj néha rám.
Könnyet szemedben meg ne lássak!
Nevess! Legyél mindig vidám,
S így gondolj néha rám.
Neked csak köszönettel tartozom
Azért, mert voltál a barátom.
Hidd el, nagyon szégyellem,
Hogy íj egyszerű az emlékem.
Azért, mert voltál a barátom.
Hidd el, nagyon szégyellem,
Hogy íj egyszerű az emlékem.
Sok mindent kaphatsz mástól,
De ilyet csak írójától.
Olyanok vagyunk karom révén,
Mint két virág az út szélén.
De ilyet csak írójától.
Olyanok vagyunk karom révén,
Mint két virág az út szélén.
A karom nem kéz, csak egy gondolat,
Mely hozzád mindig visszatalálhat.
Nem meglepetés e költemény,
Csak egy hozzád fűzött remény.
Mely hozzád mindig visszatalálhat.
Nem meglepetés e költemény,
Csak egy hozzád fűzött remény.
Te most messze, talán túl messze
mész,
De nem félek, mert az emlék veled lész.
Még egyszer: szerencsét egy kalappal!
A verset pedig vidd magaddal.
De nem félek, mert az emlék veled lész.
Még egyszer: szerencsét egy kalappal!
A verset pedig vidd magaddal.
Tudom, hogy a szó elszáll,
De az írás nem száll;
Csak megkopik; és a fiók mélyébe
Elrejtetik, ott merül feledésbe.
De az írás nem száll;
Csak megkopik; és a fiók mélyébe
Elrejtetik, ott merül feledésbe.
Remélem, ajándékom tipikus én,
Bár már kevés időm révén,
Nagyon siettem. Talán búcsúzni igyekeztem;
S lám, csak e kis dalra tellett tőlem.
(Pest, 95. 06. 10. szombat)
Bár már kevés időm révén,
Nagyon siettem. Talán búcsúzni igyekeztem;
S lám, csak e kis dalra tellett tőlem.
(Pest, 95. 06. 10. szombat)
......................................................................
Adamecz László: Szép estét kívánok
Szép estét kívánok, ha nem mondaná senki,
szép estét kívánok, mert ez
öröm neki.
Fáradt napnak függöny hullása
és csillagok,
adjanak békét szívedbe, szelíd
álmot.
Álmodj szépet, vigaszt, örömet
derűvel,
ott ne legyen, bánat mely
kísér az éjbe.
Pihenjen lelked gyermeki
ölelésben,
újulj holnapra, hogy mosollyal
ébredj.
..........................................................................
Nagy Vendel: Az égen
Szörnyű tűzkígyó
Fenekedik az égen.
Hirtelen, hamarvást
Háborúság lészen.
Bárányfelhők úsznak
Sietve, serényen
a nap, a hold,a csillagok,
A fény ragyog.
Az Auróra fenn északon,
Tündököl a havas tájakon.
Az ég alján
Ível a szivárvány.
Színeiben pompázva,
Mint pogány bálvány.
2012
12 24
................................................................................
Fellner István: Vállalom..
![]() |
Fellner István |
a múló ősz,
teríti eléje színes köntösét,
kérve, e világba had maradjon
kicsinység,
mosolyra kedvre deríti-
hát bólint egy keveset még,
nevetés könnye hullott a tájra,
benne mosva arcom,pillámat,
szúró szemű hajnalok
koppannak tovafutnak,nem kérnek halasztást,
tudják az inga úr,ha állana is,
úgy is múlana mit eddig mutatott,
szememben a redők,mint vonalak
mutatják a múlót,kegyesen nyújtja felém
karját korom,deresen- de nem hajolva,
csosszanva az úton,
álomba hajtja fejét a nap
számolva feljövő csillagokat,
karomban álmom ,s álmodom-
létezik valahol egy félretett csók,
ölelés, vágy takaró alatt,
mit majd vállalok,
pecsét rá mosolyom,s levegő
mi telíti mellkasom ,
mondván halkan, hogy hallhassa a világ,
mondom..vállalom..
/fellner/
^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^
7. NOVELLÁRÓL NOVELLÁRA
Árvay Mária lovas sorozata
14. rész : Noémi
Ez a derűs, sokat mosolygó,
vidám kislány, gyakran azon mesterkedett, hogyan szerezhetne örömöt másoknak.
Főleg olyan társakkal barátkozott, akik mások voltak, mint a többiek, mert
érezte, szükségük van rá és arra, hogy az átlag emberekhez hasonlóan, barátok
vegyék őket körül, másságuktól függetlenül. Honnan ered ez a segítőkészség? A
kislány szüleinek nem adatott meg a hallás lehetősége, sőt, embertársaikkal
nagyon nehezen tudtak érintkezni, leginkább a jelbeszédet alkalmazták. Noémi,
amiben csak tudta, segítette szüleit, teljesen elsajátította a jelbeszédet, s
igyekezett örömöt okozni nekik, szerette látni a mosolyukat. Tehát, igyekezett
jól tanulni, segített otthon a ház körül, és odafigyelt másokra, akik
segítségre szorultak. Mindezt csupa együttérzésből tette. Elképzelte, mi lenne,
ha mindaz a másság vele történne meg, s neki milyen jólesne, ha egy kis
odafigyelést kapna a többiektől, gúnyolódás, megvetés vagy közöny helyett.
A kislány sok időt töltött
nagyszüleivel, ők tanították meg beszélni. Noémi érezte, micsoda ajándék, hogy
hallhatja a körülötte lévő környezetet. Tudta, micsoda kincs, ha valaki
teljesen egészséges, s mekkora hiány egy-egy érzékszerv elvesztése.
Már hónapokkal ezelőtt
felfedezte magának Dóra lovardáját, s szívébe zárta Dórát, a lovakat, az egész
helyet, annak légkörét. Amikor rájött, milyen csodálatos a lovaglás,
elhatározta, szüleit is elhozza, megmutatni nekik, miről is beszél ő ekkora
rajongással. A szülők nem vesznek rendszeresen lovaglóleckéket, de volt már rá
példa, hogy egy-egy alkalommal, sétalovaglásra vállalkoztak, Dóra vigyázó
szemeitől kísérve, védelmet nyújtó közelségében. A lóval való szoros kapcsolat,
a feltétlen szeretetre való igény, mindenkire nagy hatással van, főleg azokra,
akik még több szeretetre vágynak, akik hamarabb megérzik a szeretet hiányát, ha
sok megvetésben van részük. Itt, Dóránál, csupa szépség minden pillanat, a
vidámság, odafigyelés, szoros együttműködés, és a fontosságérzet számít
mindenekelőtt.
Dóra sokat mesélt Noéminek
Dorkáról. Idáig nem találkozhattak, mert a kislánynak mindig úgy jött ki az
órarendje, hogy Dorkával elkerülték egymást. Most, végre, órarendváltozás
történt, s Dorkával sikerült találkoznia. Nem csak vele, hanem Krisztával is!
Nehogy azt gondoljuk, hogy Kriszta a múltkori lovaglás után nem kérte szüleit,
hogy a ritka alkalmak helyett rendszeres órákat vehessen.
A szülők megbeszélték a
dolgot: végül is Kriszta nem költ piperecikkekre, nem tudja tátani a száját a
kirakatoknál, mint látó társai, nem hisztizik, ha valamire szüksége van.
Elhatározták, hogy beíratják őt Dórához, kimondottan a lovaglás öröméért. Nem számít,
hogy lassabban halad, mint a többiek, itt a fontosságérzés, a sikerélmény, a
lovakkal való közvetlen kapcsolat számít, semmi más!
Noémi örömmel üdvözölte a két
kislányt. Együtt jönnek Dórához, s megvárják egymást, élvezik Dóra kimondhatatlanul
szép oktatási módszerét.
Kriszta most is nagy örömmel ült fel
Dórira. Azt gyakorolták az oktatóval, hogyan kell elindítani a lovat lépésben
úgy, hogy nem kapaszkodik. Az egyensúlyérzéket fejlesztik így. Kriszta eleinte
félt kissé, de érezte, hogy Dóra és a lovacska vigyáznak rá.
- Nagyon jól csinálod! Ez az
egyik legnehezebb a kezdőknek, de ügyes vagy!
Miután Kriszta végzett, Noémi
odament hozzá.
- Kriszta, ameddig Dorka
lovagol, van kedved lovat simogatni és etetni?
- Csak óvatosan, nehogy
fellökjék - mondták Kriszta szülei.
- Noémiben teljesen
megbízhatnak - mondta Dóra - már napok óta leoltott villanynál próbálta
beleélni magát a nem látók helyzetébe, oda fog figyelni Krisztára. De,
nyugodtan legyenek a közelükben, ha ez biztonságot ad.
Noémi kézen fogta Krisztát és
lassan, kimért léptekkel odamentek az egyik lovacskához.
- Lassan megyünk, nehogy
megijedjen. Soha nem szabad a ló háta mögé kerülni, mert megriadhat. Beszélni
kell hozzá, akkor odafigyel rád.
Szia, Lady! Jó kislány vagy!
- Hol van?
- Add a kezed. Itt, már
simogathatod is. De bátran, ne csak az ujjaddal, mert azt hiszi, légy mászkál
rajta. Tenyérrel, bátran és határozottan, de nem durván. Az az!
Noémi közben fogta Lady
kötőfékét, s szemmel tartotta Krisztát, nehogy a ló fellökje.
- Olyan jó simogatni a nyakát, a
bársonyos bőrét.
- Bizony. Add a kezed, megmutatom az
orrát, milyen puha és milyen jó érzés, amikor a meleg levegőt fújja kifelé.
- Tényleg, olyan csodálatos!
- Várj, Kriszta. Hoztam neki egy
répát. Itt van, a hátam mögé dugtam. Kriszta kezébe adta a répát, s közben a
kislány kezét fogva közelítette a ló felé.
- Ne félj, most el fogja tőled
venni, engedd!
- De édes!
- Hallod, hogy ropogtatja?
- Szinte kedvet csinál hozzá, pedig
nem rajongok a répáért.
Lady még kért répát, de Noémi
határozottan rászólt:
- Nem, nincs több!
Most már ketten simogatták,
dédelgették őt. Lady dobbantott egyet a lábával.
- Miért csinálja?
- A legyeket hajtja el. Mi sem
szeretjük, ha összecsipkednek.
- Most a farkát suhogtatja!
- Igen, azzal is tudja hajtani őket.
Egyébként, Kriszta, Lady nagyon
élvezi a kényeztetést. Be is hunyta a szemét, mindjárt elalszik. Mintha
mondaná:
„De jó dolgom van nekem, talán
aludhatnék is egyet!"
Ekkor Dóra hangját hallották.
- Gyertek ide, légy szíves!
Lassan, Lady mellett elhaladva
mentek vissza Dórához.
- Kriszta, csücsülj le- mondta Dóra.
- Noémi, gyere, segíts nekem. Játszunk egy kicsit. Ha felülnél Pajtásra,
lovagolnál Dorkával osztályban?
- Persze, szívesen!
- Dóra, azért itt leszel a
közelemben? - kérdezte Dorka kicsit aggodalmasan.
- Ne félj, itt leszek
hangtávolságban. Noémi megbízható lovas, különben nem kértem volna meg, hogy
segítsen.
Pajtás már felnyergelve várta
Noémit.
- Noncsi, figyelj. Először lépésben
végigjárjátok a pályát, majd lassú ügetésbe váltotok. A többit majd mondom.
Csak lassan, kimérten.
Még valami. Időnként beszélj
Dorkához, hogy tudja, hol vagy, ne érezze magát elveszettnek.
Elindultak.
- Dorka, itt vagyok előtted, ez az,
jól csinálod! Mindjárt jobbra kanyarodunk. Most haladunk a pálya rövidebbik
oldalán. Mindjárt balra fordulunk!
- Tan-ü-ge-tés!!! - hallották Dóra
hangját.
Megindultak tanügetésben.
- Könnyű ügetés!
Dorka, figyelj a válladra, a lábad
legyen a ló oldalánál. Csodálatosan csinálod! Ügyesek vagytok, csajok!
Mint már jó néhányszor, ismét érezte
Dorka a közös mozgás örömét. A két ló és lovasaik teljes összhangban voltak.
Noncsi, ez remek! - kiáltotta
Dorka. - Szabadnak érzem magam!
- Én is!
- Könnyített! - kiáltotta Dóra. Ez
az, rugózik a boka!
Ismét könnyű ügetés! Végül
lépésbe vették fel a lovakat, s megálltak.
Megdicsérték lovaikat, s
boldogságtól sugárzó arccal ültek a nyeregben.
Dóra már ott volt mellettük.
- Gratulálok, le a kalappal! Nagyon
ügyesek voltatok. Ha gondoljátok, legközelebb is gyakorolhatunk így.
- Örülnék neki, nagyon! - mondta
Noémi.
- Jól éreztem magam én is!
Noémi leszállt a lóról, kikötötte,
majd odament Krisztához.
- Majd mi is sokat leszünk együtt.
Etetjük, simogatjuk a lovakat, s ahogy egyre jobban haladsz a lovaglásban, sok
érdekes dolgot csinálunk majd együtt. Igaz, Dóra?
- Bizony. Az is biztos, hogy más
tanítványomra nem bíznám a lányokat, de rád igen, mert látom, milyen ügyes és
talpraesett vagy!
- Köszönöm, már alig várom a
következő órát!
- Mi is - mondták a lányok.
- Majd e-mailezünk, addig is! -
kiáltotta Noémi.
Amikor a lányok elmentek,
Noémi elgondolkodva fordult Dórához.
- Tudod, a szüleim nem hallhatják az
emberek hangját és még sok mindent. De olyan furcsa, hogy a lányok meg a
látványból, a színekből maradnak ki. Micsoda öröm, hogy gyönyörködhetek a lovak
színeiben, olyan elegáns és pompás állatok. Ebből a lányoknak csak a tapintás
és a mozgás adatik meg. Nem igazságtalan ez? Könnyek csillogtak a szemében.
Annyi lovakkal kapcsolatos képeskönyv és poszter van, amiben mi
gyönyörködhetünk, ők meg...
- Nyugodj meg, kicsim. A látás
hiánya valóban olyan nagyfokú és súlyos probléma, amit nehéz más
érzékszervekkel helyettesíteni. Mégis, talán a ló tartozik azon kevesek közé,
akikkel a legszorosabb testi kapcsolatban lehetünk, s a lányok is megérzik
ennek jelentőségét, az állatok testmelegét, hogy odasimulhatnak hozzájuk,
együtt mozoghatnak velük, érezhetik egymást. Sokat gondolkodtam én is azokon a dolgokon,
amiket az előbb mondtál. Az a lényeg, hogy számukra is minél élvezetesebbé
tegyük az életet, s azt hiszem a kulcsa már a kezünkben van régóta. Szeretettel
fogadjuk őket, úgy társalgunk velük, hogy érezzék, ők is fontosak, szükségünk
van rájuk, a személyiségükre, az életkedvükre. Engem már nagyon megszerettek,
ezt régóta tudom, s azt is, hogy már hozzád is ragaszkodni fognak tiszta
szívből, remek barátság fog kialakulni köztetek.
- Azon leszek!
Olvastam valahol egy idézetet, ez pont
ide illik:
"Ne haladj előttem, mert nem
tudlak követni! Ne gyere utánam, mert nem tudlak vezetni! Jöjj ide mellém és
legyünk barátok!" (Albert Camus)
8. BEMUTATJUK..
Ács Nagy Éva versei..
...................................................................................
Ács Nagy Éva: Nem kérek sokat
Nem kérek sokat ma,
csak égjen fényesen láng,
csak együtt legyen minden család.
Nem kívánok mást ma,
csak békében legyen a világ,
csak szeretetben telő napokat.
Nem akarok látni
kukában turkáló gyermeket,
emberhez méltatlan életet.
Nem akarok látni
rongyos, szakadt ruhát,
s könnytől maszatos arcokat.
Nem kérek sokat,
csak arcokon boldog mosolyokat,
szeretetben lévő meleg otthonokat.
Kérlek Istenem, teremtsd meg nekem,
teremtsd meg az új életem.
Lássunk együtt boldog napokat!
csak együtt legyen minden család.
Nem kívánok mást ma,
csak békében legyen a világ,
csak szeretetben telő napokat.
Nem akarok látni
kukában turkáló gyermeket,
emberhez méltatlan életet.
Nem akarok látni
rongyos, szakadt ruhát,
s könnytől maszatos arcokat.
Nem kérek sokat,
csak arcokon boldog mosolyokat,
szeretetben lévő meleg otthonokat.
Kérlek Istenem, teremtsd meg nekem,
teremtsd meg az új életem.
Lássunk együtt boldog napokat!
……………………………………………………………..
Ács Nagy Éva: Karácsonyi kívánság
Csillagszóró szórja fényét,
kívánj most örök békét,
Boldogságot otthonokba,
bő tál ételt az asztalra.
kívánj most örök békét,
Boldogságot otthonokba,
bő tál ételt az asztalra.
Éhezőknek nyújts meleg ételt,
kabátot is adj, legyen jó bélelt.
Hideg a köve az aluljárónak,
melegítse át szeretet, most lángolhat.
kabátot is adj, legyen jó bélelt.
Hideg a köve az aluljárónak,
melegítse át szeretet, most lángolhat.
Illatos kalács az asztalon,
szívedben béke és nyugalom.
Menyből az angyal újra itt van,
eljön mindenkihez ki most ad.
szívedben béke és nyugalom.
Menyből az angyal újra itt van,
eljön mindenkihez ki most ad.
Boldog ünnepet mindenkinek,
karácsonyi igaz fényeket,
Isten gyermeke mind ki élő,
még az is ki már nem hívő.
karácsonyi igaz fényeket,
Isten gyermeke mind ki élő,
még az is ki már nem hívő.
Minden lelket fenyő illat jár most
át,
minden szívben mécsesként ég láng.
Mindenkiben ébred a szeretet,
kellemes karácsonyi ünnepet.
minden szívben mécsesként ég láng.
Mindenkiben ébred a szeretet,
kellemes karácsonyi ünnepet.
Hópihe szálljon ablakodra,
angyalok vigyázzanak álmodra.
Hát adj, adj most szeretetet,
adj mindenkinek egy kis meleget!
angyalok vigyázzanak álmodra.
Hát adj, adj most szeretetet,
adj mindenkinek egy kis meleget!
…………………………………………………………………………
Ács Nagy Éva: Utolsó esély (Váratlan
ajándék)
Megint egy magányos ünnep,
ez volt mindig a gondolatom.
A fa alatt ajándék halom,
vettem, szeretteimnek,
hogy én kapok-e sosem érdekelt.
Kaptam, néha, de többet ért az öröm,
mit az én ajándékom okozott.
Nekem egyszerre van az összes ünnep,
mit szeretnék, senki sem kérdezett
meg.
Aztán egyszer meglepetés ért,
valamit kaptam, váratlan
ajándékként.
Igaz nem volt ünnep, nem volt a
fenyő alatt,
de mégis örömként ért, nem
számítottam már rá.
Magányosan, csalódottan kaptam az
élettől,
még egy utolsó esélyként őt, hogy az
életem rendbe hozzam.
Még tudjak szeretni, valaki mellé
bújni, ölelni,
s valakivel az életem megosztani.
Eleinte nehéz volt felfogni, én ezt
nem érdemeltem meg,
de őt kaptam, ő engem akart, azóta
is fogja kezem,
velem van jóban, rosszban, az
életemben.
Meddig? Nem tudom, de a váratlan
ajándékom féltőn óvom.
…………………………………………………………………….
Ács Nagy Éva: Tűzet raktam
Tűzet raktam
köré angyalok gyűltek,
táncoltak az embereknek.
Ennyi boldog csillogó arc,
ennyi mosoly mi ott csillant.
Neve volt a szeretet,
angyalokkal érkezett.
Ölelte egymást felnőtt és gyerek,
kívántak boldog ünnepet.
Angyalokkal táncolva,
egymást felfedezve,
békében ünnepelve,
Kívánok én is mindenkinek,
éljen bennünk mindig a szeretet.
köré angyalok gyűltek,
táncoltak az embereknek.
Ennyi boldog csillogó arc,
ennyi mosoly mi ott csillant.
Neve volt a szeretet,
angyalokkal érkezett.
Ölelte egymást felnőtt és gyerek,
kívántak boldog ünnepet.
Angyalokkal táncolva,
egymást felfedezve,
békében ünnepelve,
Kívánok én is mindenkinek,
éljen bennünk mindig a szeretet.
………………………………………………………………………….
Ács nagy Éva: Hallod
Hallod a csendben, sírnak a fák,
hallod, a hó alatt ,hogy roppan az ág?
Látod a szélben a lengedező ágakat,
látod, oly erős, letöri a vágyakat.
Nézd az eső áztatja hajam,
nézd, hogy fázik a hidegben nyakam.
Lásd a fák közt áttörni a napsugarat,
lásd, ébreszt fel az álmomat.
Érzed szólni szívem dalát,
érzed, a vihart érted éli át.
Tudod esőben, hóban ,fagyban állok veled,
tudod, velem vagy, semmi sem árt nekem.
Fagyott szélben is repül a gondolat,
viharos télben a szerelem rügyet fakad.
hallod, a hó alatt ,hogy roppan az ág?
Látod a szélben a lengedező ágakat,
látod, oly erős, letöri a vágyakat.
Nézd az eső áztatja hajam,
nézd, hogy fázik a hidegben nyakam.
Lásd a fák közt áttörni a napsugarat,
lásd, ébreszt fel az álmomat.
Érzed szólni szívem dalát,
érzed, a vihart érted éli át.
Tudod esőben, hóban ,fagyban állok veled,
tudod, velem vagy, semmi sem árt nekem.
Fagyott szélben is repül a gondolat,
viharos télben a szerelem rügyet fakad.
^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^
9. ÍZES TÖRTÉNETEK
Irodalmi szakácskönyv 5.
rész
Nagy Vendel: A forralt bor,
avagy, hogyan beszéljük le feleségünket
arról hogy mi férfiak mosogassunk..
avagy, A fagyi visszanyal...
Nemrégiben, egy nyilvános
luxus illemhelyen láttam egy bekeretezett, humoros, színes, fénykép plakátot.
Egy aranyos majom letolt nadrággal ült a WC- n, és kezében a toalettpapírral
játszott, tekergette, és alatta a szöveg, -- a dolognak akkor van vége, hogyha
a papírmunkát is elvégeztük----.
Ez a sokatmondóan ötletes
fotó sokféle gondolatot indított el bennem.
Minden döntésnek, munkának akkor van vége ha dokumentáltuk, és úgymond
lepapíroztuk, és véglegesítettük.
Némi kis képzavarral ha főzünk, és étkezünk, akkor annak akkor van vége, ha el
is mosogattunk.
Ezt a fontos, és szükséges, de utálatos munkát általában nők végzik, de néha
elnyerjük a lehetőséget, és a jogot arra hogy besegítsünk ebbe a házimunkába.
A közmondás szerint, mosogatni este örömmel, reggel pedig csak körömmel
lehet. Tehát, mindent a maga idejében.
Elmesélek most egy történetet egy rafináltnak vélt praktikáról, mielőtt
elnyernénk méltó jutalmunkat, a finom forralt bort.
Hogyan beszéljük le feleségünket
arról, hogy mi férfiak mosogassunk?
Úgy, hogy egyáltalán nem beszéljük le őket róla. Sőt! Kissé álszentnek tűnően,
de kellő elővigyázatossággal, hogy gyanút ne fogjon a nej, önfeláldozóan
magunkra vállaljuk, mintegy mártírként, a konyhai munka eme utálatos
melléktevékenységét.
Ha már elvállaltuk, mint már említettem, önként a hivatalt, minden valószínűség
szerint el is nyerjük a megbízatást.
S mint egy felelősségteljes komoly
férfiemberhez méltó, egy darabig hősiesen végezzük a feladatot. Küzdünk, mint a
gepárd. Mikor már kezd terhessé válni a dolog, úgy egy-két nap múlva: cselhez
folyamodunk.Véletlenszerűen s kellő megbánást tanúsítva, elejtjük a feleség kedvenc
bögréjét, ami ripityára törik. Persze megpróbáljuk elkapni, de előbb
megvárjuk, míg egyet pattan...De persze nem sikerül..
No ekkor minket nagyon elmarasztalnak ügyetlenségünkért, de újra bizalmat
kapunk, s egy újabb bizonyítási lehetőséget, mert újra megígértünk mindent..
Másnap az új étkészleten, a tányér szélén, keskeny, de jól látható pörkölttől
származó zsíros, paprikás csíkokat hagyunk. Amikor életünk párja bejön, s ezt a
szörnyű jelenséget meglátja, fennhangon bennünket kétbalkezes, ügyetlen fajankóként
lebarmol, s egyetlen, félreérthetetlen mozdulattal végleg kiparancsol bennünket
a konyhából.
Igaz, hogy így ismét megtépázza amúgy is ingatag férfiúi becsületünket, de ez
még mindig jobb, mint nap mint nap mosogatni.
Tudom hogy ez a történet most kissé negatív
színben tüntet fel, de a cél szentesíti az eszközt. Nos, akkor térjünk rá a mai
kissé lazábbnak tűnő receptünkre.
Miután már elmúlott Márton
nap, kóstolgathatjuk az új borokat, de az még nyers, nincsenek összeérve az
ízei, és a hordókban érlelnünk kell még egy bizonyos ideig, és a régi óborokat
kell még előtérbe helyeznünk.
Persze a tüzes szekszárdi bort önmagában is lehet élvezni, sőt, de azért vannak
még praktikák, hogy a borfogyasztást is kissé változatosabbá tegyük.
A legegyszerűbb, ha a borhoz szódavizet teszünk, ami egyébként is magyar
találmány, és üdítő, frissítő szénsavas italt kapunk
A spricczer elnevezést magyarosítva fröccsnek nevezték el elődeink, ami igen
találó név. De.. vannak akik vallják, hogy aki borhoz vizet tesz,
az egyéb gazemberségre is képes.
Azért mégiscsak vannak olyan alkalmak, amikor kissé más, érdekesebb,
fűszeresebb, melegebb italra van szükségünk.
Amikor hideg van, és fázunk, vagy fáj a torkunk, akkor akár gyógyszerként is
készíthetünk néhány bögre forralt bort. Persze ennek az italnak is megvan az
időszaka, a tél, mert nyáron nemigen iszunk meleg bort.
Alkalmak is adottak lehetnek, pl. disznóölések alkalmával reggeli előtt,
de feltétlenül a pálinka után, amit fogópálinkának is hívhatunk.
Vagy borfejtéskor a hideg tanyában, de akár esti italként lefekvés előtt, vagy
szilveszter éjjelén mikor az utcán bulizunk, és várjuk az éjfélt.
De.. én mikor beteg voltam, és reggelre kellett a hangom, akkor este megittam egy
nagy bögre forralt bort, és reggelre mintha elvágták volna.
És van még egy fontos esemény, az csak úgy...
Gyurka barátom, mikor házunk előtt ment a tanyába, bezörgetett, hogy menjek
vele, mert leakasztott egy karika frissen füstölt húsos hurkát, és kint megesszük
hagymával és friss kenyérrel a présházban, s iszunk rá néhány bögre forralt
bort.
Kétféle borból készülhet a nemes ital. A férfiak inkább a vöröset
kedvelik, a hölgyek pedig az édesebb fehéret.
Az tévhit, hogy a forralt bort lehet gyengébb minőségű alapanyagból is
készíteni, úgyis elnyomja a fűszerezés, de ez nem igaz. Itt is fontos a minőség
, és a mennyiség is.
A legjobb évjáratokból készül a jó forralt bor, és legalább fél liternyi
mennyiség kell ahhoz hogy érdemes legyen nekiállni a feladatnak.
Öntsünk egy kislábasba fél
liter bort, jelen esetben kadarkát.
Kezdjük el melegíteni, de már mindjárt elkezdhetjük a fűszerezést is, mert ez a
kis mennyiség hamar felforr.
Tegyünk bele kettő evőkanál kristálycukrot, de aki ezt nem akarja, akkor
legalább négy, öt szem édesítő tablettát.
Fakanállal kissé elkeverjük, és mindjárt tehetjük bele a kb. tíz szem szegfűszeget,
vagy, vagy és, szegfűborsot. hasonló az ízhatásuk, de azért mégis kissé más.
Néha megkeverjük, és teszünk bele darabos fahéjat, és némi őrölt fahéjat is,
amit mi régiesen cimetnek is hívunk. Volt mellettünk egy kis fűszerbolt,
és ha cimetet kértem akkor a fiatal eladó nem tudta mit is kérek, az idősebb
pedig azonnal tudta miről is van szó.
Lassan már kezd gyöngyözni a borunk,
azt jelenti, hogy kezd felforrni, de ne forraljuk túl, mert akkor minden
alkohol kimegy belőle. Az ínyencek tesznek bele egy csipetnyi
fehérborsot, és a még ínyencebbek pedig egy késhegynyi erős törött paprikát.
ettől lesz ám igazán pikáns az italunk Mikor isszuk, hoz is, visz is,
mondják az öregek...Mikor már felforrt, akkor egy kanálnyit megkóstolunk, hogy
kell-e még bele valami fűszer, vagy kell e még pótolni valamelyikből, és ha
jónak találjuk, akkor tulajdonképpen kész is a forró, illatozó nemes ital, ami
minden fűszert egyesítve, egyneművé válva forrón fogyasztható.
Merőkanállal bögrékbe merjük, mert erre az üvegpohár nem alkalmas, és ez a fél
liter éppen kettő embernek elég. A bögrét két kézbe fogva, ujjainkat melegítve,
óvatosan forrón kóstolgatva, élvezettel isszuk ezt a fűszeres csodát.
Aki még nem próbálta nem is tudja hogy mit veszített, és mint mindenben
itt is a mértékletesség a mérvadó.
Az ízek kavalkádja, és harmóniája árad ebből az italból nem is beszélve a
fantasztikus illatáról, és hidegben felmelegíti a testet , és a lelket.
Mindenki kedves egészségére.
Utóirat, Végezetül
engedtessék meg nekem, hogy leüssem a feldobott slusszpoént.
Miszerint a vörösbornak igen
élénk festő színe van, és ha megszárad, akkor igencsak nehéz elmosni kimosni.
Javaslom , hogy a főző, és ivóedényeket használat után lehetőleg hamar öblítsük
el, mert időt és energiát takarítunk meg a szorgalmunkkal.
Egyebet nem mondhatok.
2013. 11. 25
^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^
10. VÉLEMÉNYEM SZERINT..
Olvasóink írják.
Kedves Vendi!
Csak most láttam meg, nagyon tetszik
es nagyon örülok neki. Holnap el fogom küldeni az iskolának, hogy Ők is lássák.
A művész feltette a honlapjára, http://impreintofficial.blogspot.co.uk/2013/09/exhibition-balloons-budapest-hungary.html
itt tudod megtalálni a második REVIEW feliratra ha rákattint.
Én is igyekszem majd itt terjeszteni
Angliában.
Szép hetet kívánok!
Napsi
2013. november 18. 18:46 Nagy
Vendel írta, <nagy.vendi54@gmail.com>:
.........................................................................
Szia Vendi!
Ez nagyon jó. Örülök, hogy sok-sok helyen olvasnak, s remélem hamarosan
még szaporodnak azon országok, ahol elérhető és olvasott lesz a
magazin!
Andás
.............................................................................
Kedves Vendi!
Ez aztán a nekem való recept... :)
Ez aztán a nekem való recept... :)
Említettem már? molnár családból származom (nagyapám, édesapám is
molnár volt), anyukám is dolgozott egy ideig apu mellett, s innen a
tészta imádata, szerettük enni is elkészíteni is a tésztákat, elég
változatosan meg tudtuk főzni-sütni minden fajtáját. A tojásos verzió
azért nekem meglepetést okozott, de kellemest... :)
A tésztagyártásba nálunk mindenki belefolyt, apu is ugyanúgy el tudta
készíteni a tésztákat, a minőségellenőrzés része volt az őrlemények
(lisztfajták) ellenőrzése során a liszt-pép - vizes kikeverés és állni
hagyás után a sikértartalom megállapítása különböző mutatók,
"kinézet"
alapján, míg a száraz őrletlen magoknál például az "ezerszem-súly"
ellenőrzése és a szárítás lecsekkolása őrlés előtt. Kicsi koromban
gyakran bejártam a malmokba, élveztem, amit ott láttam - a
zsákrengeteget, a gépeket, a hófehér porral megszórt vidám
munkásfejeket, egyenfehér bajuszukat, de a fekete hajú ember is
"hófehérke" lett, S a pincében mindig jéghideg volt a víz, a
legforróbb nyarakon is. Szóval most nosztalgiázhattam egy sort...
Köszönöm Neked!
A lottózásra visszatérve: :) Te nem akarsz egy telitalálatos
ötös lottót kitölteni? Azt hiszem menne, s majd megosztozunk a
nyereményen... :)
Addig is Hálás Köszönetemet küldöm neked.
Szeretettel: Anna.
................................................................................................
Szia Vendi!
Néha azon töröm a fejem, hogy mivel fűszerezzem meg a neked és az
írótársaknak szánt "Gratulálok!" sorokat. Merthogy minden lap, minden
szám, minden rovat újakat ad. Színes, mozgalmas és ahol kell komoly,
ahol kell, ott meg vicces.
Az általad küldött link csak félig nyílt meg, de nekem már a
"kedvencek" között van a Megszólalok weboldala. Így ott teljesen meg
tudtam nyitni és el is olvastam.
Az ismételt megjelenési lehetőséget köszönöm!
Azzal kezdem, ami kiemelkedetten tetszett:
Gonda Marica írása. Az, ahogy leírta a megvakulását, nagyon
hasonlított az enyémre. Minden része, a pillanatok, a gondolatok
olyanok voltak, mint nálam. Bár nálam a műtétek után már nem volt
látás, de mégis. A sok gondolat és a nem adom fel aztán pont én
vagyok. Sok ilyen ember kell még, s mégis tudom, hogy vannak olyanok,
akik soha nem állnak fel. Akadnak olyanok is, akik született vakként-
eltelt harminc, negyven év után sem fogadják el, hogy vakok. S vannak
azok, akik híresztelik, hogy ők aztán igen, s közben hazudnak maguknak
is.
Felállni nem mindenki képes, de én hiszem, hogy nekik is segíthetünk.
Lehet, hogy épp a te újságoddal, a benne lévő írásokkal.
A másik cikk, ahol segítséget kér a Hajnalka egy sorstársnak
döbbenetes. Ezzel az a baj, hogy olyan emberek sajnos nem olvassák a
lapot, akik igazán tehetnének a srácért és az édesanyjáért. No, ha nem
így van, s mégis van ilyen olvasó, elnézést. De mondjuk egy " XY
úr" aki mosolyogva akár, nos ő hol van?
Manapság sajnos sok dologhoz kell a pénz. Még azoknak is, akik
önszántukból és önkéntesen, szociálisan segítenek. Merthogy segíteni
sokan akarnak, de ez az eltorzult világ arról szól, hogy minden pénzbe
kerül,. Nem mehetünk be a boltba, hogy " arrébb teszek húsz rekeszt,
adjon már érte kenyeret!
Pedig ez is mekkora segítség lenne...
Nos sajnos magam nem tudok segíteni a srácnak, de nyitott szemmel
járok. Hátha akad valaki, hátha lesz valaki, aki ha csak elpakolna az
udvarukon, már jobb lehetne. De nem könnyű.
A recepted olvasása alatt magam is láttam gyerekkoromban az édesanyám
által ugyanígy készülő káposztástésztánkat. Ugyanígy raktuk össze,
vágtuk, főztük, ízesítettük, ettük. Még az ízt is éreztem.
A "rádiós" vicc pedig hahotát váltott ki. Jó volt!
A Heim Károly verse is nagyon tetszett...
No és remélem, hogy úgy tudod majd zárni az évet, hogy elmondhasd: ez
az év csupa eredményt, megújulást és rengeteg új olvasót adott, ezért
jövőre még...
Néha azon töröm a fejem, hogy mivel fűszerezzem meg a neked és az
írótársaknak szánt "Gratulálok!" sorokat. Merthogy minden lap, minden
szám, minden rovat újakat ad. Színes, mozgalmas és ahol kell komoly,
ahol kell, ott meg vicces.
Az általad küldött link csak félig nyílt meg, de nekem már a
"kedvencek" között van a Megszólalok weboldala. Így ott teljesen meg
tudtam nyitni és el is olvastam.
Az ismételt megjelenési lehetőséget köszönöm!
Azzal kezdem, ami kiemelkedetten tetszett:
Gonda Marica írása. Az, ahogy leírta a megvakulását, nagyon
hasonlított az enyémre. Minden része, a pillanatok, a gondolatok
olyanok voltak, mint nálam. Bár nálam a műtétek után már nem volt
látás, de mégis. A sok gondolat és a nem adom fel aztán pont én
vagyok. Sok ilyen ember kell még, s mégis tudom, hogy vannak olyanok,
akik soha nem állnak fel. Akadnak olyanok is, akik született vakként-
eltelt harminc, negyven év után sem fogadják el, hogy vakok. S vannak
azok, akik híresztelik, hogy ők aztán igen, s közben hazudnak maguknak
is.
Felállni nem mindenki képes, de én hiszem, hogy nekik is segíthetünk.
Lehet, hogy épp a te újságoddal, a benne lévő írásokkal.
A másik cikk, ahol segítséget kér a Hajnalka egy sorstársnak
döbbenetes. Ezzel az a baj, hogy olyan emberek sajnos nem olvassák a
lapot, akik igazán tehetnének a srácért és az édesanyjáért. No, ha nem
így van, s mégis van ilyen olvasó, elnézést. De mondjuk egy " XY
úr" aki mosolyogva akár, nos ő hol van?
Manapság sajnos sok dologhoz kell a pénz. Még azoknak is, akik
önszántukból és önkéntesen, szociálisan segítenek. Merthogy segíteni
sokan akarnak, de ez az eltorzult világ arról szól, hogy minden pénzbe
kerül,. Nem mehetünk be a boltba, hogy " arrébb teszek húsz rekeszt,
adjon már érte kenyeret!
Pedig ez is mekkora segítség lenne...
Nos sajnos magam nem tudok segíteni a srácnak, de nyitott szemmel
járok. Hátha akad valaki, hátha lesz valaki, aki ha csak elpakolna az
udvarukon, már jobb lehetne. De nem könnyű.
A recepted olvasása alatt magam is láttam gyerekkoromban az édesanyám
által ugyanígy készülő káposztástésztánkat. Ugyanígy raktuk össze,
vágtuk, főztük, ízesítettük, ettük. Még az ízt is éreztem.
A "rádiós" vicc pedig hahotát váltott ki. Jó volt!
A Heim Károly verse is nagyon tetszett...
No és remélem, hogy úgy tudod majd zárni az évet, hogy elmondhasd: ez
az év csupa eredményt, megújulást és rengeteg új olvasót adott, ezért
jövőre még...
További jó munkát neked és a
többieknek is!
András
András
Nagy Vendel <nagy.vendi54@gmail.com> írta, 2013.11.14.:
Egy ideje megjelenik újságunk színesben is...Most ezt a képes változatot
szeretném elküldeni. Kattints rá a kékkel jelzett linkre és színesben
olvashatod a Megszólalok Művészeti Magazint!> http://megszolalok.blogspot.hu/
Ha nem tudod megnyitni, jelezd és akkor elküldöm úgy,ahogy szoktam.> Jó olvasást kívánok!
......................................................................................
Kedves Vendi Barátom!
Elérkezett az idő, hogy két leveledre is válaszolhatok egyszerre. Nem tudom,
hogy ez jelent-e valamit?
Igen jó az új lapod. Szerintem nem hiányzik belőle a "Biciklis".
Igazán tetszik a recepted! Nekem eszembe sem jutott, hogy a köménymagot kevés
zsiradékon kipattogtassam. Legközelebb megpróbálom.
Szeretem a tésztákat gyerekkoromban, édesanyánknak édesapánknak köszönhetően,
még otthon Majoson, két tésztanapunk volt Édesapám ugyanis igen
szerette a tésztát, az őt mindeneknél jobban szerető édesanyánk mag mindenekben
a kedvében járt. Így hát aztán azt ettünk minden héten, minden szerdán és
pénteken. (Még most is érzem édesanyám krumplistésztájának, képosztás kockájának
ízét a számban.)
Sokszor próbáltam rekonstruálni, még van mit dolgoznom rajta.
Hiszen mondom, hogy igen tetszik a lap!
Mégis van benne olyan írás, ami szerintem többet ígér a többinél. Gergye Imre
azt írja: "szélparipán pára illan" igazán költői kép! Szerintem ezért
az egy sorért érdemes volt megalapítanod a lapot. Igazán versbeillő, igazán
költői.
Tisztelettel és szeretettel
Karcsi.
^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^
11. CSUPÁN EGY VERS
Kanczler Anna írása
2013. november 13-a a Kedvesség
Világnapja :)
K.A.: Kedvesség
Versem nemcsak a mai napra...
Mit jelent számodra e szó kedvesség
csupán 9 betű, 3 szótag?
Viselkedésed módja,
öröm vagy súlyos kötelesség?
Megélheted mindhármat egyszerre, egyenként,
ha elindul a napod, s benne te is, találkozol emberekkel, akik
körülvesznek, dolgoznak, veled élik
az életet, ha akarod:
aranyfüstöt kaphatnak szürke hétköznapjaik.
Érzés, mely veled is jót tesz,
nem engedi, hogy mogorva fazon, hisztis amazon legyél,
társaddal őszinte barátságban éljél.
Nemcsak adod, kapod is a jót,
kedves gesztusokat, bánatodra enyhet adó jó szót
De vigyázz: ne vidd túlzásba,
mint mindenben itt is a mérsékletesség a jó...
Csak az őszinte, szép gondolat
mely tettekre sarkall
varázsolhat arcodra szép mosolyt,
adhat embertársadnak mára s a mindennapokra
élete kiteljesítésére esélyt -
a kedvesség.
mint mindenben itt is a mérsékletesség a jó...
Csak az őszinte, szép gondolat
mely tettekre sarkall
varázsolhat arcodra szép mosolyt,
adhat embertársadnak mára s a mindennapokra
élete kiteljesítésére esélyt -
a kedvesség.
^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^
12. CSAK A DAL..
Nagy Vendel dalai: Vadvirágok
Utak mentén farkasalma
Kóbor kutya megszagolja.
Erdők, mezők virága,
Fütyülök a világra.
Kóbor kutya megszagolja.
Erdők, mezők virága,
Fütyülök a világra.
Árok partján kékszilva fa
Hamvas gyümölcs terem rajta
Erdők, mezők virága
Ebédem leszen mára.
Hamvas gyümölcs terem rajta
Erdők, mezők virága
Ebédem leszen mára.
Hétszilvafás nemes vagyok,
Minden fáról egyet adok.
De ha kettőt vissza kapok,
Akkor szívesebben adok.
Minden fáról egyet adok.
De ha kettőt vissza kapok,
Akkor szívesebben adok.
2013 november 22
Népies műdal
^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^
13. SZERKESZTŐI ÜZENETEK
Kedves
olvasó!
Ön a Megszólalok Művészeti Magazin legújabb számát olvassa.
Jelentkezését, hozzászólását a következő elérhetőségekre várjuk.
Postacím: MMM szerkesztősége 7100 Szekszárd József Attila u. 3
Telefon: 06 30 550 51 06 8-tól 20- ig.
e-mail:
nagy.vendi@freemail.hu
megszólalok@freemail.hu
Ön a Megszólalok Művészeti Magazin legújabb számát olvassa.
Jelentkezését, hozzászólását a következő elérhetőségekre várjuk.
Postacím: MMM szerkesztősége 7100 Szekszárd József Attila u. 3
Telefon: 06 30 550 51 06 8-tól 20- ig.
e-mail:
nagy.vendi@freemail.hu
megszólalok@freemail.hu
skype
címem nagy.vendi54
Új
email címem: nagy.vendi54@gmail.com
…………………………………………………………………………………………………
Továbbá
tájékoztatjuk olvasóinkat, hogy a Művészeti Magazint teljes tartalmát feltettük
a Netre. Ez az új megjelenési forma a látók
számára
készült, amely formázott betűket, színeket és képeket is tartalmaz. Ennek
elérhetősége a következő linken lehetséges:
http://megszolalok.blogspot.hu/
Tehát az ez évben megjelent összes számot visszamenőleg is elérhetővé tettük a fenti blogoldalon!
Tehát az ez évben megjelent összes számot visszamenőleg is elérhetővé tettük a fenti blogoldalon!
A színes magazin látvány-szerkesztőjének a kérése: Kedves "kollégák"!
Ha valaki elégedetlen a régi fényképével, és egy újabb felvételt szeretne megjelentetni az írásai mellett, akkor a következő e-mail címre kérem eljuttatni az újabb képeket:
veghelyo@t-online.hu
Tisztelettel: Véghelyi József
………………………………………………………………………………………………
A
lap ingyenes, kérje a szerkesztőtől. Írásaink tartalmáért az adott írás
szerzője felelős.
Köszönjük
a külső munkatársak közreműködését. A szerzői jogokat fenntartjuk.
Kérjük
jelezze, ha megkapta, vagy azt is, ha nem kapta meg az újságot. Ha elmenti,
megmenti, bármikor előveheti.
Van
olyan olvasó, aki kinyomtatta több oldalra a szöveget, és összekapcsozva,
lapozható olvasmányt kapott. Így sem rossz!
Az oldal akadálymentes, olvasó programmal a vakok is elolvashatják.
Az oldal akadálymentes, olvasó programmal a vakok is elolvashatják.
Az
esetleges sajtóhubákért elnézést kérünk.
Írott
műveim megtekintése: amatőr művészek foruma nagyvendel
www.canadahun.com irodalom fórum
________________________________________________
VÉGE-ENDE-KONYEC-FIN-END-FINÍTÓ
Most, ebben a meghitt pillanatban a Megszólalok irodalmi magazin ez évi utolsó számát olvassák. Igazán örülök hogy ez így van, és a Karácsony meleg hangulatát, és a Szilveszter vidámságát szeretnénk átnyújtani ezzel az ez évi, utolsó lapszámmal.
- Szabadíts meg minket a gyűlölettől, a bosszúvágytól, ellenségeskedéstől, acsarkodástól!
1. LECTORI SALUTEM, ÜDVÖZLET AZ OLVASÓNAK
Nagy Vendel és Véghelyi József szerkesztők
2. KARÁCSONYI TŐRTÉNETEK
Mátyás Rita és Ács Nagy Éva írásai
3. VERSEK A NAGYVILÁGBÓL
A Karácsony hangulatában.. Nagy Vendel versei
4. AZ IGAZI AJÁNDÉK
Gerencsér Hajnalka novellája
5. VÉLEMÉNYEM SZERINT..
Olvasóink írják
6. NOVELLÁRÓL NOVELLÁRA
Árvay Mária sorozata: A nevemet adom érte (Befejező rész)
7. BEMUTATJUK
Fellner István írásait
8. BEMUTATJUK
Rákóczi Szilvia énekesnőt. Horenka Erika riportsorozata
9. BEMUTATJUK
Csomor Henriett verseit
2012.12. 24 Karácsony szent este
Egy ideje megjelenik újságunk színesben is...Most ezt a képes változatot
szeretném elküldeni.Kattints rá a kékkel jelzett linkre és színesben
olvashatod a Megszólalok Művészeti Magazint!
http://megszolalok.blogspot.hu/
Ha nem tudod megnyitni, jelezd és akkor elküldöm úgy,ahogy szoktam.
Jó olvasást kívánok!
***************************************************
***************************************************
7. BEMUTATJUK...
***************************************************
Nagyravágyó tehát ez a fiatal csodaszép hangú hölgy? Véleményem szerint ő csak szűkös lehetőségeihez mérten álmodozik és szeretné kamatoztatni tehetségét, eddig megszerzett tudását. Ehhez megragad minden kínálkozó alkalmat, hogy énekelhessen.
Szereplők, helységnevek
Mondd te Tehén!
Érted-e, hogy minden
bika érted él?
Látván bőséges tejed,
s a büszke fejed;
egyik sem bírja, hogy
nem élhet veled.
Eldugva szépséged
egy speciális
tehéntejadagoló-tartóba,
melléd andalogva a
sok bamba marha
nem okulva
és a múltból tanulva.
Akaratlanul akarva
egymás hátát vakarva
csak azt akarta,
hogy az ő termését
melléd lepottyanthassa.
Bőgj nekik a képükbe
és nyomd tülköd a tülkükbe!
Csak így bizonyíthatod be,
hogy vagy olyan tehén,
aki megél, míg él;
aztán úgyis meghal.
Akarom mondani:
Megdöglik.
Nagy Vendel: Részeges szilveszter hajnalán
Rég elmúlott
Már Karácsony,
Hóember áll
Az udvaron.
Söprű van a
Kezében
A két szeme szén.
Fazék a fején.
Idekint didereg
Újév reggelén.
Sztakó Krisztina: Téli est
Szeretném szeretni a világot.
Mivel a pénztárcám mindig lapos,
ajándékot is csak szűken adhatok.
Időben sem bővelkedem,
így csak verset írok neked.
Szívemben sok az érzelem,
szeretném megosztani veled.
Kívánom,hogy-e szent ünnep
bőséges legyen.
szeretetből bőven jusson neked!
Álljon a szobádban szép zöld fenyőfa,
s legyen az ága fénylőn megrakodva.
Csilingeljen rajta,apró kis csengettyű.
Szeretettel vegyenek körül.
***************************************
MEGSZÓLALOK
M.M.M. MŰVÉSZETI MAGAZIN
2013. 12. hó/2 – harmadik évfolyam, huszonnegyedik szám
Kulturális és szórakoztató folyóirat
Független, és ingyenes négyheti lap
Alapítva : 2011 - ben , elvi síkon
Szerkesztő: Nagy Vendel magánzó, laptulajdonos
1.Évfolyam: 2011. Alkalmi megjelenések
2.Évfolyam: 2012. 1-tól 6. számig
3.Évfolyam: 2013. 1-től 24. számig
MOTTÓ: TÖREDÉKEKBŐL ÁLL ÖSSZE AZ ÉLET EGÉSZE
******************************************
1. LECTORI SALUTEM! ÜDVÖZLET AZ OLVASÓNAK!
![]() |
Nagy Vendel |
Számtalanszor ért minket az a vád, hogy magazinunk sokszor szomorú, és borús hangvételű, és egyáltalán nem humoros.Ez bizonyára így is van, de talán tudat alatt is, híven tükrözi a jelenlegi társadalmi hangulatot, és különben meg nem vicclap vagyunk. Ahol a téma, és a forma engedi, ott mi is elengedjük magunkat.
Megköszönöm mindenkinek az éves munkáját, és az olvasóknak az érdeklődését, amire a jövőben is számítok. Mindenkinek boldog évvégét kívánok , találkozunk a jövő év első napjaiban.
Egyebet nem mondhatok.
A szerkesztő...
S most végezetül álljon itt szerkesztőtársam, szerzőtársam, és barátom véleménye, és hitvallása, amit az internet segítségével szeretne elmondani minden olvasónak.
Véghelyi József: Adventi ima az Internetről
Sokat gondolkodtam, hogy milyen szép szavakat osszak meg kedves olvasóinkkal advent ünnepe alkalmából? Mi lehet az a megfelelő, mindenki számára befogadható érzés, ami megfelelő szellemiségű lehetne a közelgő ünnepek misztériumához? Böngészve az Interneten, végül is úgy gondoltam, hogy ennél szebben magam sem tudnám megfogalmazni mondanivalómat.
Adventi ima.
- Látod Istenem, milyen esendő vagyok? Ha nagyjából rendben mennek a dolgaim, sokszor elfelejtek beszélgetni Veled. bezzeg, ha fáj, szorít, sajog, ha kényszerít valami itt belül, rögtön kicsúszik a számon, szinte észrevétlenül: Istenem add, hogy...
- Haragszol ilyenkor rám? Kérlek bocsásd meg ezt a vétkemet is. Bocsáss meg, hisz most is kérni szeretnék. Nem csak magamnak, hanem másnak is! Nekünk, akik elkeseredett tempóban száguldozunk az adventi fényekkel ékesített utcákon, böngésszük a karácsonyi katalógusokat, hogy mit milyen hitelből lehet megvásárolni, hogy gazdagabb legyen az ünnepünk...
- Bármilyen régimódian hangzik. adj vissza nekünk a dió és alma öröméből egy kicsit. Add, hogy boldogan tudjunk gyönyörködni gyerekeink álomittas szuszogásából, add, hogy tudjunk nevetni, és merjünk sírni is, ha úgy esik jól!
- Hogy néha meg tudjunk tisztulni egy nagy zokogásban, és ne szégyelljük, hogy nem csak csörtető, sikerorientált, manipulált géplények vagyunk, hanem érző szívű, sérülékeny, törékeny emberek, akik kapunk elég sebet földi pályafutásunk során!
- Uram, add, hogy megtudjunk gyógyulni bajainkból.
- Add, hogy érezzük mikor érdemes tíz körömmel kapaszkodni, és mikor kell elengedni!
- Add, hogy érezzük mikor érdemes tíz körömmel kapaszkodni, és mikor kell elengedni!
- Add, hogy ha elengedtünk valamit, ami fontos volt , kibírjuk a veszteség fájdalmát emberi módon, emberien.
- Szabadíts meg minket a gyűlölettől, a bosszúvágytól, ellenségeskedéstől, acsarkodástól!
- Add, hogy higgyünk egymásnak, egymásban!
- Add, hogy mosolyogjunk a csend hallatán, hogy találjuk meg minden napban az ünnepünket.
- Add, hogy gyakran kezdjük így Veled való beszélgetést: Köszönöm Istenem!
Bocsásd meg vétkeinket, és add, hogy magunknak is megbocsássuk tévedéseinket! Adj békét, mindnyájunknak Uram!
*****************************************
SZEMEZGETÉS A TARTALOMBÓL..
1. LECTORI SALUTEM, ÜDVÖZLET AZ OLVASÓNAK
Nagy Vendel és Véghelyi József szerkesztők
2. KARÁCSONYI TŐRTÉNETEK
Mátyás Rita és Ács Nagy Éva írásai
3. VERSEK A NAGYVILÁGBÓL
A Karácsony hangulatában.. Nagy Vendel versei
4. AZ IGAZI AJÁNDÉK
Gerencsér Hajnalka novellája
5. VÉLEMÉNYEM SZERINT..
Olvasóink írják
6. NOVELLÁRÓL NOVELLÁRA
Árvay Mária sorozata: A nevemet adom érte (Befejező rész)
7. BEMUTATJUK
Fellner István írásait
8. BEMUTATJUK
Rákóczi Szilvia énekesnőt. Horenka Erika riportsorozata
9. BEMUTATJUK
Csomor Henriett verseit
10. TERMÉSZETGYÓGYÁSZAT
Soponyai Mihály rovata
11. KÖNYVBEHARANGOZÓ
A Magazin karácsonyi ajándéka az olvasóknak
Jenei András történelmi regénye folytatásokban.
A TRIANNITA - A KETTŐS KÜLDETÉS
12. ÍGY KÉSZÜLT
Budai Napsugár londoni tudósítása
13. VERSRŐL VERSRE..
Akarácsony éa a szilveszter hangulatában...
Gergye Imre, Ismeretlen szerző, Kustra Gábor, Jenei András, Nagy Vendel versei
Soponyai Mihály rovata
11. KÖNYVBEHARANGOZÓ
A Magazin karácsonyi ajándéka az olvasóknak
Jenei András történelmi regénye folytatásokban.
A TRIANNITA - A KETTŐS KÜLDETÉS
12. ÍGY KÉSZÜLT
Budai Napsugár londoni tudósítása
13. VERSRŐL VERSRE..
Akarácsony éa a szilveszter hangulatában...
Gergye Imre, Ismeretlen szerző, Kustra Gábor, Jenei András, Nagy Vendel versei
14. NEGYVENNÉGYES KARÁCSONY
Heim Károly novellája
Heim Károly novellája
15. VERSEK KAVALKÁDJA
Nagy Vendel, Csomor Henriett, Adamecz László, Dombi Tinódy László,
Sztakó Krisztina, Peszeki Benkő Éva versei
16. ÍZES TÖRTÉNETEK
Iodalmi szakácskönyv. Nagy Vendel receptjei
17. CSAK A DAL..
Nagy Vendel dalai
Sztakó Krisztina, Peszeki Benkő Éva versei
16. ÍZES TÖRTÉNETEK
Iodalmi szakácskönyv. Nagy Vendel receptjei
17. CSAK A DAL..
Nagy Vendel dalai
18. SZERKESZTŐI ÜZENETEK..
***************************************************
2. KARÁCSONYI TÖRTÉNETEK
Kinn már hideg éjjel van. Szent karácsony éj! A szél a fák fehér sálait bontogatja, A hold is szánakozva néz le a földre. Csak gyermekei a csillagok viháncolnak az égen, mint a rakoncátlan gyermekek. Az egyik kis ütött-kopott ház ablakaiból halvány fény deríti fel egy picit a sötétséget. Egy kisgyermek lehelgeti a kivirágzott ablaktábla csodálatos jégvirágait, amit az öreg téltündér varázsolt az ablak szemeire. A kisfiú fénytelen szemeiben végtelen bánat ült. Már nem sírt a szeme! Onnan már felszáradtak a könnyei, de kis lelke rázkódott a csalódástól. Egész nap, és este leste- várta a Jézuskát! Esténként mikor lefeküdt, minden este imádkozott, kicsi szíve összes melegével kérte a Jó istent nézzen le rájuk, és szánja meg őket! Ő maga születésétől fogva a sötétség rabja volt. Fénytelen szemeiben már régóta csak a bánat, és a reménytelenség lakozott. Gyerektársai sokszor voltak kegyetlenek vele, ahogy csak egyik gyerek tud a másikkal. A Jézuskától ezért kért egy plüssmackót, hogy legyen végre egy igaz barátja, akivel minden titkát, bánatát, örömét megoszthatja
A kis házban hárman éltek. Anya,apa és Jancsika a hat éves kisfiuk. Az édesapja sem látott. Ő betegség miatt veszítette el látását. Éva mikor Jánossal összeismerkedett tudta, hogy neki ő kell! Tisztában volt vele,hogy nem lesz könnyű az életük , de gondolta, amíg egészséges mindent megteremt majd ő, magának és kis családjának. Szerették egymást. Éva és János is dolgozott. A férfi az önkormányzat telefonközpontjában, A nő ugyanott takarított. Amikor megszületett Jancsika, boldogságuk hamar váltott át féltő aggodalommá, A kisfiú ugyanis látássérültként született meg. Vitték gyermeküket egyik orvostól a másikig, hátha valamelyik segíteni tudna. Jancsika két- három éves korára kezdtek beletörődni a megváltoztathatatlanba. Elhatározták, hogy amennyire csak erejükből telik, boldogságra nevelik szemük fényét. Aztán beütött a krach. Munkahelyükön nagyszabású modernizálás kezdődött. És Jánost elbocsátották a munkahelyéről. A kis faluban nem sok munkahely volt a csak szívével látó ember számára. Munkanélküli lett. Éva sem tudott visszatérni a munkájába,hiszen otthon is szükség volt rá egész nap, a vak kisgyerek,és párja mellett. A sok baj ellenére szerették egymást, és ez volt számukra a legfontosabb. Kis pénzük azonban egyre kevesebb mindenre volt elég. Sokat imádkoztak Istenhez, nézzen rájuk, segítsen nekik. Voltak a szomszédok között jótét lelkek, akik időnként segítettek a kis családnak. Odaadták nekik a maradék ételüket,Ruhákkal segítették őket. De szegénységük egyre fokozódott. Télen Éva kijárt a faluszéli erdőbe gallyakat,ágakat szedni ,hogy egy kicsit belangyosítsák házukat, Volt, hogy Éva éhesen feküdt le, csak hogy gyermeke és párja ehessen. Sokszor volt, hogy a kenyérre,csak egy kis zsír vagy margarin jutott. Mikor megkapták a segélyt a helyi kis boltban egy kis felvágottat is vásároltak Ez szinte ünnepi vacsora volt.
A falu lakói szerették, és segítették is őket, amikor tudták. Így éltek a faluban, ahol szerették őket. Tudták,hogy nem ők tehetnek a nyomorúságukról,és a körülményeik ellenére,tisztességes, becsületes, jóravaló emberek, akik szegénységük és a betegségek ellenére, nagyon szerették egymást. Karácsonyhoz közeledvén a vallásos család egyre többet fohászkodott Istenhez segítségért,hogy valahogy nekik is sikerüljön ételt varázsolni asztalukra, .és Jancsikának sikerüljön megkapnia álmát, egy plüss mackó személyében. Eljött a szenteste az asztalon fejedelmi étel paprikás krumpli gőzölgött, illatával beterítve a kis lakást. Még friss kenyér is jutott hozzá. Az asztalon kis vázában néhány fenyőág jelképezte az ünnepet. Körbe ülték az asztalt és imádkozni kezdtek. Jancsika közben vágyódó szívvel gondolt arra, hogy mennyire szeretne egy kis plüssmackót! Ők lennének a legjobb barátok a világon. Sose bántanák egymást! Nagyon vágyott rá, és sokat imádkozott! Esténként a Jóistennel egyezkedett! Megígérte neki hogy nagyon jó gyerek lesz, ha kicsit ránéz a családjukra, különös tekintettel most karácsonyra. Éva szíve bánatos volt! Szerette volna ha Jancsikának, és férjének is szép karácsonyt tudott volna varázsolni, de legalább finom, forró vacsora illatozott az asztalon. Az ünnepi hangulatot a gyertyák fénye jelentette. Az áramot már kikapcsolták. Jancsi biztos volt benne,hogy imái meghallgatásra találtak! Este nem feküdt le. Az ablakban növekvő jégvirágokkal játszott. Ahogy telt az idő úgy szontyolodott el kis szíve. Egyre kevésbé bízott Istenben! Csalódott volt! Anyja, és apja vigasztalták! Legalább finom vacsorát kaptunk Karácsonyra! Az sem semmi ! Annak is örülni kell! Nagyon vágyott egy igaz barátra, s ha erre gondolt mindjárt sírnia kellett! Bárcsak lehetne egy olyan barátja, aki sohasem bántja! Késő volt anyja elküldte lefeküdni. Vigasztalta ! .Még csak most kezdődik a karácsony! Ki tudja mit hoz még! Jancsika szomorú szívvel, de rendületlenül imádkozva aludt el végre. Az éjféli misén az idős pap szép misét celebrált a kis Jézus születése alkalmából! Kiemelve annak fontosságát, hogy segítsünk felebarátainkon, ha tudunk ,mert az Istennek tetsző cselekedet,és megemlékezett a falu jobb sorsra érdemes családjairól, akik, most az ünnep ideje alatt is szűkölködnek! - Gondoljanak a Szent családra, akik az állatokkal éjszakáztak, és gondoljanak a három királyokra,akik ajándékokkal halmozták el őket,és cselekedjenek szívük,és tehetségük szerint! Felvirradt karácsony napja. Az égi dunyhák kiszakadtak,és a sűrű hóesés fehér takaróba burkolta az erdőt, mezőt, jótékony takarót húzva a szántóföldekre. A kis falu templomtornyából harangszó hallatszott. Emberek jártak-keltek az utcákon. Arcukon boldog mosollyal, kezeik megrakva csomagokkal .Meglátogatták azokat a szomszédokat, akikről tudták, hogy nehezen élnek. Jánoséknál is kopogtattak. Kinyitották az ajtót. Az egyik szomszéd hozott edényekben az ünnepi vacsorából, a másik süteményt hozott a karácsonyi beigliből. Szinte egymásnak adták a kilincset. Jöttek az ajándékok,és Jánosék szeméből patakzott a könny! Nem győzték köszönni az emberek jóságát! Jancsika is sírva ölelt egy barna színű plüssmacit ,amit az egyik gyerektől kapott. Szemét az égnek emelve hálálkodott!
A felhők mögül kikukucskáló nap mosolyogva, elégedetten nézett a földre.
..................................................................
ÁCS NAGY ÉVA
Piros pettyes labda
Tél volt, sűrű hópehely esett, a táj hirtelen fehér lett! Minden betemetett a hó, a nyarat, az őszt, s a kertben a magára hagyott piros pettyes labdát. Pedig valamikor becsülete volt, kedvenc játékként szerepelt. Most ott marad, elfelejtették. Apu kiment másnap havat lapátolni, ő akadt rá. Csóválta a fejét, ezek a gyerekek mennyit könyörögtek ezért a kis labdáért, s most pedig magára hagyták. Felvette, bevitte a szobába, megmosta, megszárította, s gondolta holnapután karácsony, meglepem a gyerekeimet. Másnap a feleségével tüsténkedtek a konyhában, a gyerkőcök vidámak voltak, karácsonyi dalokat énekeltek, már alig lehetett bírni velük. Eljött az est, ő felkelt és a szépen feldíszített fa alá rakta , a többi ajándékhoz, ott kint a szél hordta a havat, csakúgy szakadt. Reggel lett, a család felkelt, izgatottan rohantak a fához, melyet sejtelmesen megvilágított a lámpafény. Számos ajándék volt, azt sem tudták mivel kezdjék, és akkor a két év körüli szöszi kislány felkiáltott, apa labda,, de szép, kérem, enyém? Apát az öröm hulláma járta át, örült sikerének, boldog volt, igen a tied Panka, becsüld meg, a hó alatt találtam, magányos volt, fázott, és most már csak a tied! A kislabdának ezután nagybecsülete volt, testvérei is kölcsön kérték, ő adta szívesen de estére mindig bevitte a szobájába..Vigyázott rá, óvta mindentől. A szöszi kislányból nagylány, sőt asszony lett, de a labdáját most is féltve őrzi, mindig mondja, apa csak nekem adta!! Enyém!!
***************************************************
3. VERSEK A NAGYVILÁGBÓL
A Karácsony hangulatában.
Nagy Vendel: Szent este
Karácsony este
Angyalok szárnyán
Belopództam
A szobádba.
Majdnem eltévedtem
A félhomályban.
Talán hívatlan
Vendéged voltam,
Ajándékba
Magamat hoztam.
Elbújtam!
Én látlak tégedet,
Te nem láthatsz engemet.
Pedig itt vagyok
Veled
Ha keresnél,
Szívemet a
Fa alatt
Leled.
Csupán csak
Ennyit adhatok
Neked.
Örökbe.
Angyalok szárnyán
Belopództam
A szobádba.
Majdnem eltévedtem
A félhomályban.
Talán hívatlan
Vendéged voltam,
Ajándékba
Magamat hoztam.
Elbújtam!
Én látlak tégedet,
Te nem láthatsz engemet.
Pedig itt vagyok
Veled
Ha keresnél,
Szívemet a
Fa alatt
Leled.
Csupán csak
Ennyit adhatok
Neked.
Örökbe.
2012.12. 24 Karácsony szent este
KARÁCSONY 2013
Szenteste fellobban
A gyertyák izzó lángja
Karácsony reggelre is
Kihűl a vaskályha.
Megszületett a Megváltó
Rongyos istállóban.
Jöjj kedvesem,
Ülj az ölembe
Utoljára nézzél a szemembe
Halványuló fényét
A gyertyák izzó lángja
Karácsony reggelre is
Kihűl a vaskályha.
Megszületett a Megváltó
Rongyos istállóban.
Jöjj kedvesem,
Ülj az ölembe
Utoljára nézzél a szemembe
Halványuló fényét
Látod-e?
Ezentúl fehér botot veszek a kezembe
fekete kalapot teszek a fejemre.
Ezentúl fehér botot veszek a kezembe
fekete kalapot teszek a fejemre.
Szenteste fellobban
A gyertyák izzó lángja
Karácsony reggelre is
Kihűl a vaskályha.
Megszületett a Megváltó
Rongyos istállóban.
Mindkét szemedre megvakultál
Ülsz az ágyon
Várod a karácsonyt
Várod a csodát
Hogy újra lásd
Isten szép világát
Akkor majd meglátod
Ki maradt végül a barátod.
A gyertyák izzó lángja
Karácsony reggelre is
Kihűl a vaskályha.
Megszületett a Megváltó
Rongyos istállóban.
Mindkét szemedre megvakultál
Ülsz az ágyon
Várod a karácsonyt
Várod a csodát
Hogy újra lásd
Isten szép világát
Akkor majd meglátod
Ki maradt végül a barátod.
Szenteste fellobban
A gyertyák izzó lángja
Karácsony reggelre is
Kihűl a vaskályha
Megszületett a Megváltó
Rongyos istállóban.
Kalitkában, hogy enyém maradjon
Legszebbik madaramnak is szárnyát szegem
De ti kedveseim
Ha megértetek
Repüljetek
Ti fészket elhagyók
Óvó szárnyaimat kiterítem felettetek.
A gyertyák izzó lángja
Karácsony reggelre is
Kihűl a vaskályha
Megszületett a Megváltó
Rongyos istállóban.
Kalitkában, hogy enyém maradjon
Legszebbik madaramnak is szárnyát szegem
De ti kedveseim
Ha megértetek
Repüljetek
Ti fészket elhagyók
Óvó szárnyaimat kiterítem felettetek.
Szenteste fellobban
A gyertyák izzó lángja
Karácsony reggelre is
Kihűl a vaskályha
Megszületett a Megváltó
rongyos istállóban
Varázsgömböt tartasz vágyón a kezedben
Csillognak a fények álmodozó szemedben.
A gyertyák izzó lángja
Karácsony reggelre is
Kihűl a vaskályha
Megszületett a Megváltó
rongyos istállóban
Varázsgömböt tartasz vágyón a kezedben
Csillognak a fények álmodozó szemedben.
***************************************************
4. AZ IGAZI AJÁNDÉK
Odakint nagy pelyhekben hullt a hó. A hópihék békés táncot lejtettek, majd finoman érintve egymást, meleg dunnát képezve borították be a tájat. A házak ablakait jégvirág díszítette. Bent a szobában a kandallóban égett a tűz. A lángnyelvek ontották a meleget. A fahasábok és széndarabkák pattogása, ropogása barátságos hangulatot árasztott.
A család készülődött, várták a karácsonyt. Péter, a nagypapa egy nagy hintaszékben ült. Lágyan simogatta unokáját, Larát, aki elaludt az ölében. A kislány születésétől kezdve a szemével semmit nem érzékelt a külvilágból. Szülei legnagyobb szomorúságára gyermekük lemaradt a világ száz csodájáról, amit az átlagember – a látás birtokában – hétköznapi élményként él át. Ám attól a perctől, hogy erről a csodálatos dologról le kell mondanunk, rádöbbenünk arra, hogy a látás öröme sajnos nem mindenkinek adatik meg.
Lara különleges gyermek volt. Amit a sors az egyik oldalról elvett, azt hatványozva a másik oldalon megadta. Pár hónapos korától a zene varázsában élt. Hamar megtanult beszélni, járni, tájékozódni, figyelni a hangokra, amelyek a segítségére voltak. Szeretetre méltó kishölgy volt. Péterhez, a nagyapjához különleges kapcsolat fűzte. Ő mindig mindent elmesélt a kislánynak, mondhatni ő volt a szeme, Lara pedig a család szemefénye. Óriási képzelőereje kifejlesztette a belső látását, így nem élte meg hiányként azt, amit a sors elvett tőle. A kandallót egy barátságos varázslónak képzelte, ami mindig meleget adott, s a halk duruzsolás pedig lágy altatóként hatott. Péter mellett mindig biztonságban érezte magát. Szülei dolgoztak, a Nagyi pedig a nap nagy részét a konyhában töltötte. A finom ételek, sütemények az ő munkáját dicsérték.
Már csak pár nap volt karácsonyig. Apa megvette a karácsonyfát, amely jó illatával, terebélyes ágaival hamar belopta magát a család szívébe. Nem voltak gazdagok. Vagy mégis? Mert az attól függ, mi számít gazdagságnak. A házuk átlagos volt, kis kerttel. Az autót csak hosszabb utakra vették elő. Mindenük megvolt, és legfőképpen szeretetben éltek. Fontosak voltak egymásnak és számíthattak egymásra. Sokat beszélgetek, sétáltak együtt, s amit lehetett, közösen csináltak. Lara olyan ajándékot kért karácsonyra, amin érződött a szeretet, hogy neki szánták. Péter minden séta során megállt a kislánnyal a kirakatok előtt. Elmesélte neki, hogy a Játékbolt babái, a copfos, szőke Marie baba, és a barna, göndör hajú Sarah baba éppen hozzájuk legközelebb ülnek. Egy kicsi tűzhely lábaskákkal, sőt egy szépen berendezett babaház is várja a boltba betérőket. A sok plüssfigura, ujjbáb sem maradt ki a részletes beszámolóból. Lara figyelmesen végighallgatta, majd mentek tovább. Nagy könyvesbolthoz érkeztek .Szólt a zene. Karácsonyi dallamokat játszottak CD-ről. Volt ott mesekönyv, ismeretterjesztő, lexikon, regények, versek, kifestők, CD-k. Aztán egy ruhabolt következett. Elegáns blúzok, nadrágok, szoknyák, cipők, kényelmes szabadidőruhák.
A következő ajtón betértek. Miután orrukat megcsapta a frissen sült kenyér és péksütemény illata, a kis Lara örömmel mondta, hogy ez a sarki kenyérbolt, és hamarosan hazaérnek. Így is lett. Ám az ajtón belépve finom fenyőillat fogadta őket. -- Itt van a karácsonyfa! – mondta Lara, és odabújt a Nagyapjához. S csakugyan ! A fenyőfa talpig díszben várta őket. A sok színes gömb, harang, angyalkák, figurák és láncok elegáns külsővel ruházták fel.
- Mézes süti, a kedvencem! – kiáltott fel Lara, amikor megcsapta az orrát az ismerős illat. Ám a fa alatt nem sorakoztak ajándékok. Senki sem bíbelődött csomagolással, egyikük sem rohangált ajándékok után. Lara akarata volt ez. Számára az volt az ajándék, hogy együttvoltak. Volt idejük egymásra. Az igazi ajándék bennük rejlett.
Karácsonyi mézes süti |
Nagyi finom vacsorát készített. Halászlét ettek, majd a sütemények és torták édesítették az együttlétet. Apa elővette a régi kedvenc karácsonyi lemezt, majd együtt énekelték a népszerű dalokat. Anya előszedte kedvenc karácsonyi történeteket tartalmazó könyvét, s abból olvasott fel. Nagyapa régi családi karácsonyokról mesélt, amikor még ő is gyerek volt. Ám akkor csoda történt.
Lara megszorította Péter kezét. Ez egy megbeszélt apró jel volt. Nagyapa a zongorához vezette a kislányt. A család döbbenten figyelt. Fogalmuk sem volt a titkos zongoraleckékről. A szülők dolgoztak, a nagyi délutánonként ledőlt, s néha hallott ugyan valami zongorajátékot, de az egybeolvadt az álommal. Péter tudott zongorázni, és mivel látta, hogy Lara szereti a zenét, megtanította néhány karácsonyi dal lejátszására. Lara is szeretett volna örömet szerezni a családjának, hát sikerült…
Meghatott pillanatok következtek. Lara teljesen belefeledkezett a játékba. Átadta magát a zenei élvezeteknek. S adott…rendkívül sokat. Megtanult tájékozódni a hosszú és rövid billentyűk között, s megtanult dallamot kicsalogatni az öreg, kopott zongorából, amely régi bútordarabból visszaváltozott hangszerré. S bár nem láthatta szülei és nagyszülei meghatott, könnyes és büszke tekintetét, de a zongorajátéka után a hosszú csendből pontosan kikövetkeztette, mi is zajlik le a családja lelkében.
S közben a szemben levő palota elé, - ahol gazdagok laktak- vagy ki tudja? Ennek a megítélését a kedves Olvasóra bízom - sorra autók érkeztek. Külön autóval jött anya, apa, a nagyszülők. Hangoskodás, zsivaj hallatszott. Nagy csomagokat cipeltek be. Ki tudja? Lehet, hogy egész évben ezért nem tudtak soha együtt lenni, hogy ezt a sok ajándékot összehozzák? Rendeltek vacsorát. A kihozott dobozokból, műanyag tányérokból megették – nem vesződve a mosogatással. Aztán kezdődött a fadíszítés. Ebben ugyan mindenki részt vett, de összhang egy szikra nem volt köztük. Türelmetlenek voltak egymással. Nem csoda. Agyonhajszolt életet éltek, s az élet egyetlen csodáját sem vették észre, hiába láttak… Bár, hogy igazán láttak-e ki tudja, tény, hogy néztek. Az látszott, hogy itt nyolc különálló személy van a két gyerek, a szülők és a négy nagyszülő. Nekik csak a saját dolguk fontos, képtelenek egymásra és bármi másra figyelni. A fenyőfára is inkább rádobálták a díszeket, az szerint, kinek mi került épen a keze ügyébe. Befűtöttek, morgás, veszekedés, elégedetlenség, mint máskor… A fa alá kirakták a bolt által becsomagolt ajándékkupacot, amely egy személytelen halmaz volt csupán… A nagy rohanásban ugyan ki emlékezett arra, hogy kinek mit vett és azt milyen színű palást fedi… A kicsomagolás után körvonalazódott az ajándék, de a gyerekek esetében, aki kicsomagolta, az „be is zsebelte” és ez újabb veszekedéshez vezetett...
Későre járt. A nagyszülők szomorúan tértek haza. Lassan csend telepedett gazdagék házára is. Lefeküdtek. Ki tudja álmukban láttak – e olyan szép, szeretetteljes karácsonyt, amelyet Laráék megéltek. Náluk a szeretet valóban csodát tett. Tudta ezt az öreg hold is, aki tekintetét hol a szikrázó hótakaróra, hol Larára emelte, aki már rég az igazak álmát aludta lelkében békével és szeretettel.
***************************************************
5. VÉLEMÉNYEM SZERINT...
Olvasóink írják...
KEDVES VENDI..
Boldog karácsonyt!
Költözzön a szívedbe szeretet és béke.
Legyen a karácsony a boldogság jelképe.
Gondolj azokra is kik már netán elfeledtek.
Egy üdvözlő lapnak biztos örülnének.
Fellobbanna a láng,mi hamuvá égett.
Bizony sok szív megdobbanna
és felcsendülne a karácsonyi ének.
Szeretettel gondolok rád Éva
Költözzön a szívedbe szeretet és béke.
Legyen a karácsony a boldogság jelképe.
Gondolj azokra is kik már netán elfeledtek.
Egy üdvözlő lapnak biztos örülnének.
Fellobbanna a láng,mi hamuvá égett.
Bizony sok szív megdobbanna
és felcsendülne a karácsonyi ének.
Szeretettel gondolok rád Éva
…………………………………………………………………………………………..
... szerencséd, hogy nem én vagyok a becses nejed, mert tőlem nem
szabadultál volna ilyen "átlátszó" trükkökkel... Igaz, az én párom jól
megjárta, mert mindig visszakapta a következő mosogatásba a hanyagul
kezelt edényt, s a végén megunva az egészet, bevásárolt (nekünk
szorgos asszonynépnek) egy mosogatógépet, akkor a létszámhoz kellett
is... :) Azóta a másodikat nyüstöljük, először a fiúk - most a kislány
kezeli, én ki nem állhatom a vizes áramos gépezeteket, már volt
"megrázó" találkozásom velük. :(
De a további szükséges "kézimunkától" nem zárkózom el. A forralt bort
anno mi kétféle borból, vegyesen vörös és fehér megfelelő arányú
keverékéből alkottuk, a fent említett fűszerek mellé egy kisebb darab
félbehasított vanília rudat is belecsempésztünk, a felnőttek paprika
helyett néhány centiliter rummal "erősítették"... :) De ha illusztris
vendégünk jött, beledolgoztuk a borhabba aranygaluska önteteként. Az
is isteni finom volt!
Köszönöm szépen a receptet, és - ejnye-bejnye... :)
Szeretettel: Anna.
szabadultál volna ilyen "átlátszó" trükkökkel... Igaz, az én párom jól
megjárta, mert mindig visszakapta a következő mosogatásba a hanyagul
kezelt edényt, s a végén megunva az egészet, bevásárolt (nekünk
szorgos asszonynépnek) egy mosogatógépet, akkor a létszámhoz kellett
is... :) Azóta a másodikat nyüstöljük, először a fiúk - most a kislány
kezeli, én ki nem állhatom a vizes áramos gépezeteket, már volt
"megrázó" találkozásom velük. :(
De a további szükséges "kézimunkától" nem zárkózom el. A forralt bort
anno mi kétféle borból, vegyesen vörös és fehér megfelelő arányú
keverékéből alkottuk, a fent említett fűszerek mellé egy kisebb darab
félbehasított vanília rudat is belecsempésztünk, a felnőttek paprika
helyett néhány centiliter rummal "erősítették"... :) De ha illusztris
vendégünk jött, beledolgoztuk a borhabba aranygaluska önteteként. Az
is isteni finom volt!
Köszönöm szépen a receptet, és - ejnye-bejnye... :)
Szeretettel: Anna.
…………………………………………………………………………………………….....
Kedves Vendi!
Nagyon tetszik ez a rész is! Tényleg elég viccesre sikerült, Tetszett a majmos kezdet! Elég jól eltaláltam,hogy hogyan lehet a férfinek elkerülni a mosogatást, csak a bögretörésre nem gondoltam! Jó lett, Szerintem beteheted ! Indulhat útjára! Gratulálok! Tusi
............................................................................................................................
Kedves Vendi!
Sikerült megnyitni a kék linket, már végig is olvastam. Köszönöm
szépen. Kerekesszékes Barbie? Kik és hol gyártják? Hajnika gyönyörűen
írta le ezt a valóban csodálatos gyógyulást, én nem Kate-vel, de
olvastam már ilyet, tényleg csodálatos az elme meg tudja gyógyítani a
legrondább betegséget is, ha még nem roncsolódott annyira a test, és
helyreállítható a működészavar. A történelmi regényre is kíváncsi
vagyok, kiről-miről szól? Ennyit elárulhatsz ? :)
Sikerült megnyitni a kék linket, már végig is olvastam. Köszönöm
szépen. Kerekesszékes Barbie? Kik és hol gyártják? Hajnika gyönyörűen
írta le ezt a valóban csodálatos gyógyulást, én nem Kate-vel, de
olvastam már ilyet, tényleg csodálatos az elme meg tudja gyógyítani a
legrondább betegséget is, ha még nem roncsolódott annyira a test, és
helyreállítható a működészavar. A történelmi regényre is kíváncsi
vagyok, kiről-miről szól? Ennyit elárulhatsz ? :)
...Köszönöm. Anna.
…………………………………………………………………………………………………………..
Szia Vendi!
Szorgalmas munkád és persze az alkotótársaké megérkezett és még
"forrón" el is olvastam...
Még sehol a karácsony, de már érezni lehetett az előszelét, azt a
gyenge, de melegedő hangulatot, amit maga az előkészületek és a
majdani ünnepek adnak.
Vakként láttam a barnából megszürkülő színeket, amik már szinte azzal
fehéredtek, ahogy a minap esegetett nálunk a hó. Azaz a hókezdemény.
Örömmel olvasgattam a forralt boros tanácsaidat, mint ahogy a
visszatérő írók és költőtársak szerzeményeit is. Mind őszinte és
hangulatos volt, s igaz.
A terjeszkedésednek minden léptéknél újra örülök, hiszen minél több
helyen jut az olvasó "igazi" irodalomhoz, annál inkább épülhet be az
érték az emberekbe. Talán még azokba is, akiknek vagy nincs idejük
irodalmat olvasni, vagy nem érzik, hogy mi is az. Mert ugye a mai
korban azért valljuk be, akad gyengébb is.
Már készülök a "bemutatkozásra veled és bízom majd abban, hogy akad
olyan olvasód, akinek tetszik a könyv. Bízom abban is, hogy lesz
kritikája, s ha nem is mind pozitív, tudom majd építőként
hasznosítani!
Jelenleg pihentetem a Triannita 5-dik részének írását. Sok kutatási
eredményre várok, de hiszen nem is kerget a tatár.
Jelenleg nagyon erősen dolgozom az életrajzi könyvemen. Ez a
születésemtől mutatja majd be az életem egészen a megvakulásomig. Nem
a terjedelem lényeges, de épp ma értem el a történet elmesélésével a
80-dik oldalt és korban még csak most tartok a 9-dik életévemnél. Az
ember ír, emlékszik, aztán mindig újabbak jutnak eszébe.
"Még az is történt, meg tényleg, az is volt."
A decemberi számot várva további jó alkotást és készülődést neked!
András
Szorgalmas munkád és persze az alkotótársaké megérkezett és még
"forrón" el is olvastam...
Még sehol a karácsony, de már érezni lehetett az előszelét, azt a
gyenge, de melegedő hangulatot, amit maga az előkészületek és a
majdani ünnepek adnak.
Vakként láttam a barnából megszürkülő színeket, amik már szinte azzal
fehéredtek, ahogy a minap esegetett nálunk a hó. Azaz a hókezdemény.
Örömmel olvasgattam a forralt boros tanácsaidat, mint ahogy a
visszatérő írók és költőtársak szerzeményeit is. Mind őszinte és
hangulatos volt, s igaz.
A terjeszkedésednek minden léptéknél újra örülök, hiszen minél több
helyen jut az olvasó "igazi" irodalomhoz, annál inkább épülhet be az
érték az emberekbe. Talán még azokba is, akiknek vagy nincs idejük
irodalmat olvasni, vagy nem érzik, hogy mi is az. Mert ugye a mai
korban azért valljuk be, akad gyengébb is.
Már készülök a "bemutatkozásra veled és bízom majd abban, hogy akad
olyan olvasód, akinek tetszik a könyv. Bízom abban is, hogy lesz
kritikája, s ha nem is mind pozitív, tudom majd építőként
hasznosítani!
Jelenleg pihentetem a Triannita 5-dik részének írását. Sok kutatási
eredményre várok, de hiszen nem is kerget a tatár.
Jelenleg nagyon erősen dolgozom az életrajzi könyvemen. Ez a
születésemtől mutatja majd be az életem egészen a megvakulásomig. Nem
a terjedelem lényeges, de épp ma értem el a történet elmesélésével a
80-dik oldalt és korban még csak most tartok a 9-dik életévemnél. Az
ember ír, emlékszik, aztán mindig újabbak jutnak eszébe.
"Még az is történt, meg tényleg, az is volt."
A decemberi számot várva további jó alkotást és készülődést neked!
András
..............................................................................................
Nagy Vendel <nagy.vendi54@gmail.com> írta, 2013.11.28.:
Egy ideje megjelenik újságunk színesben is...Most ezt a képes változatot
szeretném elküldeni.Kattints rá a kékkel jelzett linkre és színesben
olvashatod a Megszólalok Művészeti Magazint!
http://megszolalok.blogspot.hu/
Ha nem tudod megnyitni, jelezd és akkor elküldöm úgy,ahogy szoktam.
Jó olvasást kívánok!
***************************************************
6. NOVELLÁRÓL NOVELLÁRA
Árvay Mária lovas sorozata
15.Fejezet: A nevemet adom érte (Befejező rész)
Dorka izgatottan ütötte be Kitti számát. Mostanában személyesen keveset találkoztak, de annál többet beszéltek telefonon.
- Képzeld, Kitti, mit tanulok most!
- Mit?
- Aláírni a nevem! Mivel hamarosan gimibe megyek, a második félévtől ezt is beiktatták az órarendünkbe!
- Mikor kezdtetek?
- Ma volt az első óránk! Ketten-hárman vagyunk egy csoportban, hogy egyénileg is többet tudjon velünk foglalkozni a tanárnő. Képzeld, ma már megtanította az első betűt! Egy különleges, úgynevezett pufi festékkel, kidomborítja az adott betűt, felnagyítva láthatom, hogy néz ki, majd ezt lekicsinyítve bele kell írnom egy keretbe. Ez úgy néz ki, mint egy telefonkártya, csak van egy kis kivágott ablaka, ide kell majd az egész névnek kiférnie.
- Nem könnyű feladat, amire vállalkoztál! Izgatottan várom majd, mit mesélsz. Kérlek, ígérd meg, hogy időnként elhozod, amiket írsz!
- Rendben, de csodát még ne várj!
Kriszta Dorkával együtt jár órára, nevezzük inkább, tanfolyamnak, mert ilyen a jellege. Ez nagy kihívás nekik, hiszen a látó betűk nem állnak olyan közel hozzájuk, mint a Braille-írás, vagy a számítógép billentyűin való gépelés. Vannak ugyan kitapintható, nyomtatott látó betűk, amit könnyen és szépen be lehet azonosítani. Az aláíráshoz azonban most az írott betűkre van szükség, ami merőben más. Egy teljesen új világ. Meg persze az is furcsa, hogy a lányok nem látják, jól csinálják-e a feladataikat, nem tudják leellenőrizni magukat, így a tanárnőjük dicséreteire, korrigálásaira vannak utalva. Ha sokszor jól dolgoznak, erősíti az önbizalmukat, ha kevesebb a sikerélmény, még több kitartó gyakorlásra van szükség.
- Dorka, nagyon szépek az „r" betűid - mondja mosolyogva Márta - próbálj meg kérlek még kicsinyíteni!
- Még ennél is kisebbre?
- Igen, bele kell férnie a nevednek a keretbe (Kovács Dóra).
- Kriszta, a tied is nagyon szép. Nyugodtan, lassan dolgozz, ne siess annyira! Tudjátok, gyerekek, minden nap gyakorolni kell egy kicsit, hogy a mozdulatok rögződjenek!
Ebben nincs is hiány, a két lány szorgalmasan dolgozik a már megtanult betűkön. Büszkén hordják maguknál tollaikat, íme, nekik is van, s tanulgatják a használatát!
- Nincs valakinek egy tolla véletlenül? - kérdezte Dorka apukája az egyik üzletben.
- De igen, nekem van! - kiáltotta Dorka boldogan, s büszkén előkapta táskájából.
Egyébként a toll tartását is szokni kell, mert aki nem rutinosan forgatja, begörcsölhet a keze.
Száz szónak is egy a vége, a tanfolyam elég sokáig elhúzódott, mert minden betűt külön-külön meg kellett tanulniuk, majd utána összekötötték a már ismertekkel. Dorkában volt már annyi bátorság, hogy Kittinek megmutassa irományait.
- Dorka, nagyon szép, csak így tovább!
- Köszönöm! Egy kicsit félek a vizsgától!
- Vizsgától?
- Igen, a tanfolyam végén kapunk majd papírokat, amiket alá kell írnunk, igazolva, hogy elvégeztük.
- Menni fog, aki lovagol, ezt is meg tudja csinálni, én mondom neked!
Elérkezett a nagy nap.
- Lányok, csak semmi izgalom, nem vérre megy! Felolvasom nektek a hivatalos papírt, amit alá kell írni. Csak egy lesz, s mindkettőtöknek egyforma. Figyeljetek csak!
„Hűségnyilatkozat! Lovakkal az emberért!
Nemes Dóra, a lovarda tulajdonosa, ezennel kijelentem, hogy az alulírott tanítványomat leghűségesebb lovasaim közé fogadom mert:
- Oktatóinak mindig feltétlen engedelmességet mutat, utasításaiknak azonnal és habozás nélkül eleget tesz;
- Lovaink iránt tiszteletet, alázatot, szeretetet mutat;
- Durva bánásmódot soha nem alkalmaz (ütlegelés, túlzott pálca- vagy ostorhasználat);
- A lovaglás közben tanúsított magatartása példás, másokat lovaglásra inspiráló;
- Lovainkat nem eszköznek, hanem szerető élőlényeknek tekinti!
A fentiekben felsoroltak figyelmet érdemelnek és mindenekelőtt elismerést.
Tanítványomat aláírásával kérem igazolni, hogy továbbra is ilyen hűséges és ragaszkodó lesz lovardánkhoz, oktatóihoz és lovainkhoz!
Nemes Dóra, lovardavezető ( Lovas aláírása) 2012.05.20."
A lányok tátott szájjal hallgatták a felolvasást. Lángba borult az arcuk!
- Hűség, szeretet, odaadás, fegyelem, lovaglás: a nevemet adom érte - suttogta Dorka.
- Én is - mondta könnyes szemmel Kriszta!
- Lányok, írjátok alá!
Dorka kezében elkezdett remegni a toll!
- Jaj, nem megy! Nem tudom!
Egyszer csak léptek közeledtek a padhoz és egy ismerős hang szólalt meg mellettük:
- Aki lovagol, ezt is meg tudja csinálni, képesek vagytok rá, csak nyugodtan! - kiáltotta Dóra.
- Gondoljatok arra, hogy ez a kis keret a lovaglópálya, s a toll a lovatok, akit végig kell vezetni rajta! Nosza, hajrá!
Kriszta szinte a keze alatt érezte kedves lova bőrének puhaságát, Dorka nem különben.
A lányok nagy levegőt vettek, s alapos koncentrálás közepette elkezdték a komoly műveletet!
- Nos, hadd nézzem! - mondta a tanárnő.
- Lányok, gyönyörű lett, mintha én írtam volna! Mindkettőtöké csodálatosan szép, tényleg a neveteket adtátok ehhez a nyilatkozathoz!
- Egyébként, volt nálam még egy-egy példány, ha esetleg mégis elrontottátok volna- mondta mosolyogva Dóra!
- Mégis hogyan, kinek az ötlete volt? - hebegtek a lányok!
- Hiszen mindketten meséltetek nekem a tanfolyamról- kezdte Dóra. Azt is tudtam, hogy a tanfolyam végén biztosan alá kell írni valamit próbaképpen. Gondoltam, miért ne kaphatnátok olyan iratot, ami valóban sokat jelent nektek? Dorka, édesanyád volt a közvetítőm a tanárnőtökkel, aki szíves beleegyezését adta. Azt meg nem bírtam volna ki, hogy személyesen ne legyek jelen ezen a fontos eseményen! Nagyon büszkék vagyunk rátok mindannyian!
- Kitti, ezt nézd! - kiáltotta Dorka már messziről.
- Ez igen! Micsoda fontos iromány! Tedd el és őrizd sokáig! Legyél rá nagyon büszke! Ugye megmondtam: aki lovagol, az olyan dolgokra is vállalkozik, amire nem tartja magát máskülönben képesnek?
- Igen, a nevemmel megpecsételtem a lovagláshoz kötődő viszonyomat, a nevemet adtam érte!
Vége a sorozatnak
Fellner István írásait
Fellner István vagyok. Pápateszéren születtem, az oroszlán havában, oly rég, hogy már magam sem emlékezem. Az elemi iskolámat szülőfalumban, a szakiskolát Győrben végeztem. Tatabányán élek feleségemmel, közel 40 éve. Van egy lányom, és két unokám.
Bányabaleset következtében elvesztettem a jobb lábamat 35 évvel ezelőtt. Sokáig sportoltam – ülő- röplabdáztam.
Szeretetközpontú vagyok. Sok barátom van. Több közösségnek is tagja vagyok. Örülök, hogy a Gyógyító Művészetek közösségéből többen is alkotói ennek a színvonalas újságnak!
Házam, lakásom kialakításának nagy részét egyedül végeztem. Jó érzés itt élnem, más az értéke...
40 éve foglalkozom fafaragással. A domborműveim közül az egyik a kandallónk kürtjét díszíti. Miniatűr szobrokat faragok, amelyek nagy részét elajándékoztam barátaimnak. Foglalkozom matyó hímzéssel, varrok gobelint. Sokféle alapanyaggal dolgozom. Tavaly télen például egy hó szobrot készítettem az udvarunkra.
Másfél éve írogatok verseket és gondolatokat, amelyek révén megpróbálom elgondolkoztatni az embereket. Minden nap írok, gyakran napi 3 – 4, de olyan is van, amikor 5 vers is születik.
…és nagyon boldog vagyok, hogy köztetek lehetek...Üdvözlettel:István
………………………………………………………………………………………………..
"Mikor kicsi voltam, mindig a világot szerettem volna megmenteni. Bámultam apám kezét, széles vállát, tudtam én is olyan leszek, mint… Ő. Akkor minden óriásinak tűnt, mélynek, magasnak, elérhetetlennek. Kardokat faragtam, lovakat patkoltam, képzeletem nem ismert határokat. Lassan elmúltak az évek. Apám halma áll, velem szemben, már nem akarok világot menteni, szellemeket legyőzni, csak magam akarok lenni. Salakmentesen, egyenesen, ha kissé hajlott háttal, de feszesen, nyíltan szemekbe nézni, nem sandán merészen, kézfogással, csókkal tisztelegni, tiszteletet adni, Neked,- Nektek, s ha egyszer - újra apámmal lehetek-elmondani Neki, nem hoztam Rád szégyent....ember lettem..maradtam. Míg éltem..!!!" /fellner.
.......................................................................................................
Fellner István: ÁDVENT../KÖZELEG/
gyújtsunk-
csak csendben,
álmokkal fűszerezve,
angyalszárnyon szállva,
fénnyel ékesítve,
asztalon gyertya-
szorosan fűzve -
bársonnyal - sötéttel csempészve -
a pillanatot,
némán állva felette,
csak csendben,
álmokkal fűszerezve,
angyalszárnyon szállva,
fénnyel ékesítve,
asztalon gyertya-
szorosan fűzve -
bársonnyal - sötéttel csempészve -
a pillanatot,
némán állva felette,
legyen a pillanat miénk,
suttogva fogjunk kezet,
legyen érintés ajkakon,
s szemünkben szeretet,
suttogva fogjunk kezet,
legyen érintés ajkakon,
s szemünkben szeretet,
künn zordan mordul az est -
míg bent dorombol a meleg,
hittel hitben -
nem áltatva másokat,
hinni magunkban, adva magunk,
karban, kegyet gyakorolva,
szemet lesütve, gondolatba merülve,
nem várni, tenni a napokért,
a holnapért,
míg bent dorombol a meleg,
hittel hitben -
nem áltatva másokat,
hinni magunkban, adva magunk,
karban, kegyet gyakorolva,
szemet lesütve, gondolatba merülve,
nem várni, tenni a napokért,
a holnapért,
négy a gyertya - s színes,
illatos fonásban,
benne lélekmelegség,
fényt gyűjtök marokra,
vele gyújtom az elsőt,
a maradékot által adom-
hisz jő a következő../fellner.
illatos fonásban,
benne lélekmelegség,
fényt gyűjtök marokra,
vele gyújtom az elsőt,
a maradékot által adom-
hisz jő a következő../fellner.
...................................................................................
Fellner István: Merengés..
karcolnak a pillanatok,
folynak arcomon,
mint könnyek,
elvegyülve álmaimban,
dallamot hallgatva,
ritmus, mi altat,
remény, mi fog tart,
lesz még nyár-
szemem ablakon -
éhes madár sereg,
köhög az ősz-megfázott-
gyapjúsálat, csak a felleg adott,
tekerve - intve búcsút,
folynak arcomon,
mint könnyek,
elvegyülve álmaimban,
dallamot hallgatva,
ritmus, mi altat,
remény, mi fog tart,
lesz még nyár-
szemem ablakon -
éhes madár sereg,
köhög az ősz-megfázott-
gyapjúsálat, csak a felleg adott,
tekerve - intve búcsút,
holnap köszönt telünk,
futott az ősz,
vele a szín -
s az elmúlás,
fehérrel gyászol e kopott világ,
s mi, benne a maradók,
lassan kopik az idő,
vele minden, mi múló-
vissza nem térő,
s ha oltjuk a lámpást
kísérve a napot, lobbanó láng mellett,
kérve a holnapot…/fellner.
futott az ősz,
vele a szín -
s az elmúlás,
fehérrel gyászol e kopott világ,
s mi, benne a maradók,
lassan kopik az idő,
vele minden, mi múló-
vissza nem térő,
s ha oltjuk a lámpást
kísérve a napot, lobbanó láng mellett,
kérve a holnapot…/fellner.
8. BEMUTATJUK...
Rákóczi Szilvia énekesnőt
Horenka Erika riportsorozata
Nagyravágyó (ambiciózus, becsvágyó) kis csillag
- Jellemeznéd magad néhány mondattal, jelzővel!
- Átlag embernek tartom magam. Élvezem az életet. Külsőmmel elégedett vagyok.
Engedje meg nekem a kedves olvasó, hogy Bemutassam Rákóczi Szilviát, a gyönyörű hangú kis csillagot, aki mellesleg vak és fényesen ragyog (na) Tamási városában, egén.
- Család, gyermekkor:
Mikor és hol születtél?
- 1980. december 19-én születtem Pécsen.
Tamási és Pécs kicsit távol van egymástól, - Koraszülött voltál?
- Igen, hat és fél hónapra születtünk.
- Mesélnél a családodról?
- Egy nővérem és egy ikertestvérem van. Párommal, Lászlóval élek Tamási belvárosában, egy másfél szobás lakásban.(Amit édesapám segítségével tudtam megvásárolni.) Párom húga Erika, élettársával és Alexandra Kira nevű kislányukkal a szemközti lakásba költöztek albérletbe. Szüleim közül már csak édesapám él, aki édesanyám halála után sok évre újra társra lelt, ők is Tamásiban élnek.
- Mindannyian kirepültetek a családi fészekből?
- Végülis igen, mindannyian a saját életünket éljük. Noha az ikertestvérem Anett, az apai házban, a nővérem Zsuzsi pedig Dombóváron él két iskolás lányával.
- Ti idővel szeretnétek babát?
- A közeljövőben nem tervezzük.
- Milyen sűrű a kommunikáció, kapcsolattartás a családdal?
- Apukámmal minden nap beszélünk vagy személyesen vagy, telefonon. A többiekkel alkalomadtán.
- Édesapád gondolom most már nyugdíjas, mivel foglalkozott aktív korában?
- Milyen gyermekkorod volt?
- Úgy emlékszem rá, hogy könnyű gyermekkorom volt.
- Mit értesz könnyű alatt?
- Szüleim sokat foglalkoztak velünk, mindenben támogattak. Testvéreimmel sokat játszottunk. Szüleim gyakorta elvittek bennünket vendégségbe, strandra, kirándulni stb.. Nálunk is sokszor megfordultak mások.
- Mikor derült ki a vakság ténye?
- Mivel koraszülött voltam inkubátorba kerültem, ahol túl adagolták az oxigént. Aminek következtében vesztettem el a látásom, tudomásom szerint.
- Emlékszel ezen arra, hogy vakságod miatt bármilyen hátrány, megkülönböztetés ért a családban vagy a környezetedben?
- A családban nem. Az óvodai nevelésem kicsit hiányos és nem mindennapi volt.
- Elmondanál még valamit a gyermekkorodról, amire esetleg nem kérdeztem rá?
- Csak annyit fűznék hozzá, hogy éltem az átlag gyermek életétés volt részem a társaim csúfolódásában és testvéreimmel kigondolt csínytevésekben is.
Tanulmányok:
- Tanuló éveidről meg tudhatunk valamit?
- Mivel év vesztes voltam nyolc évesen kezdtem az általános iskolát Budapesten az akkor még Vakok általános iskolájában.
- Mit mondanál el az általános iskolai éveidről?
- Ámbár a családom nagyon hiányzott, hamar beilleszkedtem. Hétvégéimet otthon töltöttem.
- Normál általános iskolai tárgyaitok voltak?
- Igen, de természetesen megtanultunk Braille írást és olvasást is, valamint speciális segédeszközöket használtunk.
- A Braille íráshoz szükséges dolgokra és beszélő számítógépre gondolsz?
- Igen többek között. Bár a könyveink kicsit hiányosak voltak (pl. nem volt soha ének könyvem) és a számítógép is kezdetleges volt még akkoriban. Az első osztályt átmenetinek hívták. Később volt torna, magyar, matek, kémia, fizika, nyelvek-angol, német, technika stb.
- Kísérletezgettetek is a fizika és kémia órán?
- Nálunk inkább az elméleti részekre fektettek nagyobb hangsúlyt.
- Az eszközökön és az oktatás mikéntjén kívül volt még valami, amiben eltért az általános iskolai oktatásod az egészséges gyermekekétől?
- Nem. Nálunk is voltak szakkörök, sport-csörgőlabda, sakk- zene- hangszertanulás versenyek. Sőt volt rádióamatőr szakkör.
- Hogy is volt nektek a tornaóra? Gondolok ez alatt a futásra, mert ugye nem látjátok, hol van a másik, hol vannak a tereptárgyak (pad, szőnyeg vagy épp azórára odakészített eszközök), vagy a magasugrás, távolugrás, labdajátékok?
- Egyszerűbb labdajáték volt csörgőlabdával. A futás párosan történt. Volt magas- és távolugrás is, de már nem emlékszem pontosan hogy is volt. Volt bordásfalazás, gyűrűzés és rúdmászás is a megpróbáltatásaink sorában. Tehát ugyanúgy megvolta tornaóra, de egyes dolgok specializáltan zajlottak.
- Tartod a kapcsolatot az általános iskolai osztálytársaiddal?
- Korábban találkoztam egy-egy társammal, de mostanában ritkán hallok felőlük. Valószínű, hogy hiányos számítógépes és internethasználat ismeretünk miatt akadozik a kommunikáció.
- Továbbtanulás az általános iskola után gondolom nem voltkérdéses?
- Nem. Csak részben volt saját akarat a helyi-Tamási gimnázium. Ez volt „kényelmes”, mert Anett már taposta az utat.
- Hogy boldogultál vakként egy egészséges gimnáziumi osztályban?
- A tanulással nem volt gond, de a matek kicsit nehézkes volt. Az órákon Braille-ban jegyzeteltem és mintegy megerősítésként felvettem őket. A felvétel ellen senkinek sem volt kifogása. Az osztályfőnököm megtanulta a Braille olvasást, így Braille-ban vizsgáztam –fizikából, kémiából, néha az informatikából-, a többiből szóban feleltem.
- Ugyanakkor mikor a többiek?
- Nem mindig akkor mikor a többiek, mert minden bajom volt mikor előttük kellett felelnem.
- Akkor te egy amolyan izgulós típus vagy, ha sok ember előtt kell teljesítened?
- Akkoriban igen. A harmadik negyedik évben valami megváltozott és kezdődtek a problémák.
- Például, egyet kiemelnél?
- Azzal kezdődött, hogy nehezebb lett a tananyag. Nem tetten érhető Klikkesedés indult az osztályban, piszkálni kezdték a gyengébbet-gyengébbnek gondoltat. Véleményem szerint Nem tudták hogyan viszonyuljanak egy vak-fogyatékkal élő emberhez. Volt egy évfolyamtársam, aki szinte többet segített nekem, mint az osztálytársaim együttvéve. A tanáraimmal nem volt problémám. Nem kivételeztek velem, nem tutujgattak, nem maceráltak. Összességében nem volt rossz a gimnáziumi négy év, de nem tudom milyen lett, volna, ha a tankönyveimet a pesti szövetség nem küldi el hangoskönyvformában.
- Elvárás volt a család részéről a felsőfokú végzettség vagy saját elhatározás?
- Tulajdonképpen mindkettő.
- Hova adtad be a jelentkezési lapot?
- Két helyre is beadtam: a Pázmány Péter Katolikus egyetem hittudományi kar hittanári szakra és a szociális munkás szakra. Mindkettőre felvettek, de én a hitoktatást választottam.
- Miért?
- Azon indítatásból, hogy úgy tudtam, ha ezt elvégzem, taníthatok gyerekeket hittanra.
- De miért a vallás, annyira vallásos beállítottságú vagy?
- Igen.
- Miben nyilvánul meg ez a beállítottság?
- Ha tehetném hetente járnék templomba.
- Tehát akkor nem fanatizmust súrolva űznéd?
- Nem.
- Mivel ez egy pesti iskola, hogy voltak a konzultációid?
- Havonta egyszer szombat és vasárnap.
- Kollégiumi elhelyezés nem volt, akkor hogy oldottad meg?
- Szombaton felkísértek, és beültek velem az előadásokra. Az órák végeztével elmentünk a szállásra a Vakok általános iskolájába.
- Ti jártatok utána a szállásnak vagy az egyetem intézte?
- Mi intéztük.
- Elhangzott hogy itt is felvetted a konzultációkat. Kaptál elektronikus vagy egyéb jegyzetet az előadó tanártól, évfolyamtársaktól vagy egyéb helyről?
- Igen hanganyagot kaptam.
- Milyenek voltak az évfolyamtársaid?
- Elfogadtak, segítettek, nem gáncsoskodtak.
- Alakult ki szorosabb baráti kötelék?
- Igen.
- Mai napig tartod velük a kapcsolatot?
- Változó.
- Nyelvvizsga neked is kellett a diplomához?
- Nem.
- Szerettél volna amúgy nyelvet tanulni?
- A gimnáziumban megszereztem az angol és német alapfokú nyelvvizsgát.
- Mit éreztél mikor átvetted a diplomádat?
- Örültem neki.
- Szerinted népes a vak populáció diplomás tábora?
- Szerintem nem. Úgy tudom, hogy az általános iskolai osztálytársaim közül csak nekem van diplomám.
- Ez nem tölt el téged büszkeséggel?
- Az igazat megvallva: de igen. De nem akarom, hogy úgy tűnjön, hogy lenézem őket.
Vakság:
- Könnyen elfogadtad, vagy dacoltál az állapotod ellen?
- Volt olyan időszak mikor dacoltam vele. Máskor pedig nem vettem róla tudomást. A gimnáziumban az osztálytársak életét szerettem volna élni.
- Ez azt jelenti, hogy beletörődtél és alkalmazkodtál?
- Igen.
- Az ugye korábban elhangzott, hogy koraszülött voltál és túladagolták az oxigént. Mit lehet tudni az állapotodról?
- A bal szememmel jobban látom a fényt, de a jobb is fénysejtő. Valami sorvadás is elhangzott az utolsó vizsgálatkor. Korábban két lézeres szem műtétem is volt Baján a zöld hályogom miatt.
- Állandó szemcseppes kezelésre szorulsz?
- Nem, egy időben még csepegtettem, de aztán azt mondták, hogy nem kell tovább.
- Nincs rá mód, hogy valamilyen kezeléssel vagy műtéttel gyógyítható lenne az ilyen tipusú szem károsodás?
- A legutóbbi vizsgálat alkalmával azt mondták, hogy nincs rá esély, hogy meggyógyuljak.
- Csak kísérővel tudsz közlekedni, vagy ismerős helyeken boldogulsz egyedül is?
- Az utcán kísérőre szorulok, de a lakásban természetesen saját magam is boldogulok.
- Fehérbot használatát nem tanultátok az általános iskolában?
- De igen.
- Akkor miért nem használjuk a fehér botot?
- Nincs elég önbizalmam, hogy egyedül elmerjek indulni a fehér bottal.
- Vakvezető kutyában gondolkodsz?
- Igen, de még nem alkalmasak a körülmények.
- Többször tapasztaltam, hogy elég ügyesen kezeled a pénzérméket. Tanították vagy saját gyakorlat útján sajátítottad el a pénzválogatást?
- Általános iskolában volt ital automatánk, aminek megtanították a kezelését. De a saját tapasztalás és gyakorlás sokat segített.
Éneklés, versenyek:
- Mikor derült ki, hogy tehetséges vagy az éneklés terén?
- Gyermekkoromban, de intenzívebben kilenc éve foglalkozom az énekléssel.
- Dolgoztál vele (képezted magad), érte (adottság, tehetség)?
- Igen, gyermekkoromban Sík Olga énektanárnál, majd később a helyi dalszínházba jártam és végül Garamvölgyi Krisztinához kerültem, és nekik köszönhetően képeztem magam. Az órákat itt is felvettem.
- Miért szakadtak félbe ezen tanulások?
- Többnyire anyagi források hiánya miatt, de volt, hogy azért mert megszűnt a dalszínház, végezetül pedig babázni ment a tanárom.
- Milyen műfajban „mozogsz” biztonságosan?
- Legbiztonságosabban a könnyűzenében, de olykor bevállalok musicalt és operettet is.
- Külföldit is?
- Ha módomban áll inkább magyart választok.
- Miért?
- Mert a közönség azt igényli jobban, másrészt jobban érzem.
- Korábban említetted, hogy izgulós, lámpalázas típus vagy, Az éneklés kapcsán is előjön?
- Addig, amíg el nem kezdem az éneklést. Általában attól szoktam félni, hogy nem úgy vagy nem az a dal indul el.
- Van valami leküzdési stratégiád ellene?
- Ezen nem gondolkodtam.
- Valami kabala vagy valami féle szertartás, amit a színpadra lépés előtt megteszel?
- Se ez se az.
- Tanultál valamilyen hangszeren játszani?
- Az általános iskolában zongorázni, de csak népdalocskákat. A helyi zeneiskolában gitárleckéket vettem.
- Milyen szintig jutottál el a gitárral?
- Közönség elé még nem merek kiállni vele. Rám férne még néhány lecke. Az is igaz, hogy az éneklést mindig előtérbe helyeztem a gitárral szemben.
- Anyagi okokból vagy személy okokból nem tudsz jelenleg ének vagy gitár leckéket venni? (Személyi alatt olyan embert értek, aki bevállal egy vak tanítványt)
- Mindkettő.
- Mikor és milyen apropóból kötelezted el magad az éneklés mellett?
- Az éneklés ment jobban és mindig is azzal akartam foglalkozni mióta az eszemet tudom.
- Kik és hogyan támogatnak ebben?
- Elsősorban a család és párom támogat és tesz meg mindent a fejlődésem érdekében.
- A versenyek is fejlesztenek?
- Igen.
- Milyen versenyeken vettél részt és milyen eredménnyel?
- Sokan kérdezik a televíziós tehetségkutatókat, de én úgy érzem, hogy nagyok az elvárások, és fejlődnöm kell még hozzájuk. Háromszor voltam Dömsödön az Europop fesztiválon. Ahol első évben könnyű zenei kategóriában különdíjas, a második évben könnyű zenei kategóriában harmadik és musical kategóriában negyedik helyezést értem el. Legutóbb pedig könnyűzenei kategóriában a zsűri különdíját söpörtem be. Számos látássérülteknek megrendezett tehetségkutatón vettem részt vegyes eredménnyel.
- Ez mit takar?
- Zömében második hely vagy zsűri különdíj.
Fellépések:
- Ki szervezi a fellépéseidet?
- A párom intézi ezeket a dolgokat. De a többség telefonos megkeresés alapján történik.
- A fellépések többségében jótékonysági alapúak vagy azért honoráriumot is kapsz?
- Legnagyobb sajnálatomra kevés a honoráriumos-bevételi forrást biztosító fellépés.
- Saját technikai háttérrel mész a fellépésekre?
- Ha megoldott a hangosítás, akkor nem. De ha csak egy „mezei” hifi van, akkor igen. - Visszük a mikrofont, keverőpultot, laptopot, ha kell hangfalat stb. Ezért is sajnálom, hogy egyre kevesebb a fizetős fellépés, mert ahogyan a dalaimmal így a technikai háttérrel is napra készek kell, hogy legyünk.
- Kiemelnél egyet-kettőt fellépéseid sorából?
- Visszatérő meghívott vagyok a Tolna megyei Vakok Egyesületének rendezvényeire, a Tamási coop napokra és egyéb vállalkozók és magánszemélyek által szervezett rendezvényekre. Ha hívnak, szívesen megyek Falunapokra, alkalmi rendezvényekre –karácsony, farsang. Régen kiállítás megnyitóra is jártam, de ezek az utóbbi időben elmaradnak.
- Mi alapján választasz dalt?
- Alkalom és a közönség határozza meg többnyire.
- Mik a favorizált dalok?
- Fellépéstől függ.
- Saját dalban mind zenei állományban mind szövegben gondolkodsz, szeretnél?
- Nem zárkózom el előle, de én nem mernék nekiállni egyedül.
- Van példaképed?
Tulajdonképpen több is: Csepregi Éva, Koncz Zsuzsa, Cserháti Zsuzsa, Rúzsa Magdi, Tóth Vera. Ihász Gábor, Máté Péter, Demjén Ferenc.
- Mi a helyzet a színpadi mozgással?
- Érzem, hogy kellene, de önbizalmi és személyi okok gátolnak.
- Szépségápolás terén menyire vagy trendi? Smink, öltözködés, frizura. Kondi stb.
- Öltözködés terén igyekszem követni a divatot, de olyan ruhát választok, amiben jól érzem magam.
- Ki segít a ruhaválasztásban, vásárlásban?
- Mostanság a nevelőanyukám és ritkán a testvérem.
- Smink?
- Magamat nem szoktam sminkelni.
- Nem szereted és/vagy nem tudod?
- Mindkettő.
- Ha valaki megtanítana, bevállalnád?
- Nem zárkózom el előle.
Egyéb:
- Az éneklés kitölti az életed, vagy jut másra is időd?
- Ez változó, de jut másra is, ha akarom.
- Például mire?
- Olvasásra, tévézésre, számítógépezni tanulok. Egyre sűrűbben előfordul, hogy társadalmi életet is élünk.
- Mit szeretsz olvasni?
- Romantikus regényeket, vallási témájú könyveket.
- Milyen a kézügyességed?
- Közepesnek mondható, próbálkoztam papírhajtogatással, gyöngyfűzéssel, s ami a legjobban ment az agyagozással.
- Hogy állsz a horoszkóppal, reinkarnációval és egyéb misztifikált dolgokkal?
- Tulajdonképpen hiszek bennük, de nem mélyültem el tanulmányozásukban.
Álmok, kitűzött célok, vágyak:
- Álmaim között szerepel, még egy főiskola. Valamilyen zenei képzés, aminek később hasznát tudom venni. Saját CD kiadásáról is álmodozom. Szeretnék valami munkát, ami nem csak boldoggá tesz és lefoglal, hanem még anyagi forrást is biztosít. Kitűzött cél, hogy az énekléssel mind tanár mind pedig a fellépések kapcsán fejlődjek, és magasabbra jussak.
Nagyravágyó tehát ez a fiatal csodaszép hangú hölgy? Véleményem szerint ő csak szűkös lehetőségeihez mérten álmodozik és szeretné kamatoztatni tehetségét, eddig megszerzett tudását. Ehhez megragad minden kínálkozó alkalmat, hogy énekelhessen.
Csütörtök, 2013. november 28.
***************************************************
9. BEMUTATJUK...
Csomor Henriett verseit
Csomor Henriettt vagyok 1974-ben születtem születésem óta mozgássérült vagyok. 1980-86.ig a Pető intézet lakója voltam. itt megtanultam az önállóságot.
Szülőfalumban Hosszúhetényben folytattam az általános iskolát. 95-ben érettségiztem komlón.
Mindig is írtam verseket magamnak. ez egyfajta pluszt adott nekem. mert minden embernek szüksége van valami pluszra, hogy szebbé tegye életét!
...............................................................................
Nem feledett emlék
1.
Rég volt csodákat
elfelejtetted már, pedig
hogy tudtál örülni szép
karácsonynak, angyalok jöttének.
2.
Emlékszem: ablakokon
jégvirág ült, gyermekként
szánkózni mentél, dombokon
csúszkáltál volna napestig.
3.
Hazaértél, kályhában tűz
ropogott, asztalon advent
negyedik gyertyája égett, csillogó
szemeid annyi kedvességet adtak.
4.
Szentestén meghatottan
fenyő körül álltál, nagyapád
csöppnyi kezedet bátorítóan
megfogta, énekelni kezdtünk.
5.
Szilveszternek éjszakáján
még fény áradt, nem láthatod,
mélyen alszol, simogatom hajadat,
boldog vagyok, mert vagy nekem.
2002.január 4.
..........................................................................
Fenyvesek közelében
1.
Hatalmas hegy ormán,
hol már hó mutatta
meg magát, csengő szánt
húz két éjfekete ló.
2.
Elsuhannak hófehérbe
öltözött fenyvesek mellett,
közben lágy szellő fuvallatát
hallani befagyott patak mentén.
3.
Lovaid megtorpannak
egy pillanatra, kinyitod
lelked kis kapuját, hirtelen rá-
eszmélsz szeretet apró szemcséire.
4.
Csodás érzés vett
hatalmába, hisz nem
veheti senki el, tőled mert
belőled fakadt, akár egy virág.
5.
Est köszönt rád,
csillogó hó ezüstként
fénylik, falu templomának
harangja csendül.
2001. december 5.
........................................................................
Élni tovább!
1.
Még szenvedtem a
kórházi ágyon, mikor
utoljára láttalak. Mintha
azt mondtad volna: vár
2.
az erdő, dobd félre
a szenvedést. Kint
még vár rád ezernyi
csoda húgi, amit látnod kell!
3.
Hosszú, bátyus, nagyon hosszú
volt az idő mikor a kín vett hatalmába.
De hiába hadakoztam az úrral,
nem vett magához.
4.
Dühös voltam mint mindig,
Hisz tudod mennyire szoktam.
Kintről nevetett be a nap, a vadgalamb
egyfolytában hajtogatta: szegénykém-szegénykém.
5.
Érzem változom. Meg
kell tanulnom újra egy csomó
dolgot, hisz az erdő nem jöhet el
hozzám, és végre egyszer csak a
6
bátyámra akarok gondolni.
Egy év elszaladt, s a csodás
erdőt járom teli izgalommal.
A nap is nyugszik már, s oly
jó téged, bátyuskám
újra látni s érezni, hogy
vagy nekem!
2011.május 18
***************************************************
10. TERMÉSZETGYÓGYÁSZAT
Soponyai Mihály rovata
Az élet folyamán minden ember sok megfázáson esik át. Különösen ősszel és télen növekszik meg ennek a veszélye, bár nyáron is megfázhatunk egy kereszthuzat vagy erős izzadás következtében. Mivel egy megfázás miatt nem mindenki fut a legközelebbi orvoshoz, sokan támaszkodnak természetes szerekre. Az úgynevezett házi gyógymódok különbözőféleképpen hatnak az egyes személyekre, de többnyire segítenek a megfázás első jeleinél, például egy enyhe náthánál vagy köhögésnél.
Egyes élelmiszerek – mint a hagyma, a burgonya vagy az ecet – antibakteriális hatásúak, és ezért alkalmazhatók megfázás elleni szerként. Erősítik az immunvédelmet, a megfázás fokozatosan alábbhagy.
Vádli borogatás és hársvirág lázra
Fertőzéskor a szervezet általában lázzal reagál. A lázcsillapító intézkedések egyike a vádli borogatás. A nedves ecetes borogatás biztosítja, hogy a testhőmérséklet kiegyenlítődjön. Ennek során figyeljünk arra, hogy a lábfejek melegek maradjanak, miközben az ecetes borogatást a lábszárakra fektetjük. A vádli borogatáshoz leginkább a gyümölcsecet alkalmas, amelyet ugyanannyi vízzel keverünk el egy tálban. A borogatás ne legyen túl hideg, hanem megfelelő gyakorisággal cseréljük. Ha csökkent a testhőmérséklet, nincs már szükség több borogatásra.
Bizonyos növények is segítenek láz ellen, például a hársvirág, különösen éjszaka. A hársvirág gondoskodik arról, hogy éjjel a test kiizzadjon. A virágokat öntsük fel forró vízzel, és aztán hagyjuk állni 15 percig. Lefekvés előtt igyunk belőle egy csészével, majd melegen felöltözve bújjunk az ágyba.
Náthára gőzölés
Amikor utolér minket a nátha, viszket és ég az orrunk, a nyálkahártyák megduzzadnak, és egyre nehezebben kapunk levegőt az orrunkon. Ahhoz, hogy az orrot belülről mindig nedvesen tartsuk, gőzölhetünk. Egy tálba öntsünk fél liter forró vizet, és adjunk hozzá mentolt. A fejünket tartsuk a tál fölé, és egy törülközővel borítsuk be, hogy az illóolajokat belélegezhessük. Az egészet mintegy 10 percig végezzük, és szükség szerint ismételjük meg.
Jó egészséget.
***************************************************
11. KÖNYVBEHARANGOZÓ
A Magazin karácsonyi ajándéka az olvasóknak J.A.A. Donath ( Jenei András)
![]() |
Jenei András a történelmi lovagregény írója a rend palástjában |
történelmi regénye folytatásokban, amelynek címe:
J.A.A. Donath: A Triannita- A kettős küldetés
Bevezetés a könyv olvasásába
Valamikor, mikoron nem számolták még az időt, illatokkal tele érezhette az ember a levegőt, ihatta a jéghideg patakok vizét, s ehette a fák-bokrok gyümölcseit.
Valahol, egy helyen, ami soha nem létezett és mégis mintha ismernénk valahonnan, ám hiába kutatjuk a legkorábbi térképeket, nincs rajtuk egyik hegy se, vagy folyó, se tenger.
Egy békés és segítő, szerény szerzetesvilág és a hozzájuk tartozó lovagrend, melyet összetart az eskü, meg a soha meg nem íródott szentírás, ami mindent ad, de semmit nem kíván.
Egy történelem, amit megéltek valakik valahol keleten-nyugaton, távol innen és mégis itt, ám sosem lett belőle krónika.
Valahol, egy helyen, ami soha nem létezett és mégis mintha ismernénk valahonnan, ám hiába kutatjuk a legkorábbi térképeket, nincs rajtuk egyik hegy se, vagy folyó, se tenger.
Egy békés és segítő, szerény szerzetesvilág és a hozzájuk tartozó lovagrend, melyet összetart az eskü, meg a soha meg nem íródott szentírás, ami mindent ad, de semmit nem kíván.
Egy történelem, amit megéltek valakik valahol keleten-nyugaton, távol innen és mégis itt, ám sosem lett belőle krónika.
Storm Bringe, az egykoron volt molnárlegény azon veszi észre magát, hogy neve elé már odabiggyesztik a „Sir” megszólítást és eltelik egy újabb pillanat, egy felkérés máris küldetéssé válik számára.
A Védelmezők–szigetének alapítólevelét elveszik a folyton betörő vadak, kegyetlen módon megölik a főszerzetest és mivel a feladatot be kell végezni, társával útra kel a messzi Sulei felé, hogy visszaszerezze a tekercset. S lehet, hogy ez a kezdet?
Hit, tisztesség, harc és remény, amely erőt ad a tájakon, népeken átjutni a távoli célért, akár az életük árán is.
Mindezt a jelként hordott fekete köpeny és a Triannita-kereszt oltalma alatt...
A Védelmezők–szigetének alapítólevelét elveszik a folyton betörő vadak, kegyetlen módon megölik a főszerzetest és mivel a feladatot be kell végezni, társával útra kel a messzi Sulei felé, hogy visszaszerezze a tekercset. S lehet, hogy ez a kezdet?
Hit, tisztesség, harc és remény, amely erőt ad a tájakon, népeken átjutni a távoli célért, akár az életük árán is.
Mindezt a jelként hordott fekete köpeny és a Triannita-kereszt oltalma alatt...
Szereplők, helységnevek
Storm-Storm Bringe: Triannita rend lovagja, főszereplő
Haley Bringe- Storm apja, a sokat tudó, de bölcsen hallgató lisztes molnár, a történetben már nem szerepel, Storm fiatalon elveszti
Konstaire- Konstaire Vinceller: Triannita rendi főszerzetes,tanítója és avatója Stormnak, akit az elején megölnek
Meezo – a Berg klánból: egyik vezér a hétből, Ő öli meg a főszerzetest és lopja el a levelet
Than a vezér- ő öli meg Storm szüleit, ekkor még csak egyharcos, lófarkas-kopasz- ember, vad és könyörtelen
Sulei- a barbárok „távoli” otthona
Sharon- Sharon Feldon- Storm fiatalkori szerelme, akit a szülei halálakor elrabolnak a barbárok
Sir Ambell-Richmond ambell, a Fertoni vár ura,aki magais épített lakhelyén ispotályt, Storm „pótapja” és pártfogója
Corussan- Triannita szerzetes
Szent Szavak- a zöld kötésű szentírás, bölcsességek, énekek, imák és tanító történetek vannak benne
Sir Cardelon Varrent- a Triannita lovagrend egyik mozgó kapitánya
Calafe- Storm lova
Zamen vára- Város egy folyó partján, fent a hegyen, a lent lévő sziget a Védelmezők szigete, A Triannita rend új ispotályának, és a lovagok új várának földje
Sir Greytone- Triannita lovag
Sir Grand- Andrew Grand, társ , aki Stormmal tart útján
Gyűrű-hegység- a birodalom keleti, északi és kissé a déli határán húzódó hegyláncolat
Harbron - a folyami kikötő, ahonnan a tengerre is indulnak hajók
Mona- a szőke lány a Carmelitán, aki folyamatosan keresi Storm tekintetét
Dann- a folyó, ami délnek tart
Bradoc, a folyami hajókapitány
Carmelita, a folyami gálya
Dormiolus- a hold neve
Brake- Brake Barren, a Vándor Brake- az indulásnál tart velük, ismeri az utat Sulei felé
Azmír- Város a sivatag szélén.
Gregorianus- egy testvér a Szent Szavakban
Jobb-kéz Rend- önmagukat védő szerzetesi rend a Gyűrű-hegység keleti oldalán, csak egyetlen molostoruk van
Asanroth – törzs Azmír környékén, délre a sivatagban
Sjoglah- Vezetője az Asaroth-nak
Petrus atya- barát a nyeregnél lévő jobbkéz rend monostorban
Felség- Storm lova a kalandok alatt
Marcello mester- ő tanította Stormot az igazi lovaglásra Ambell várában
Szem-hágó- átjáró a Gyűrű-hegység északkeleti részén
Silvanus –testvér a jobb kézbenamolyan rendező ember
Tamás testvér- tanítani jár a monostor melletti faluba
Toto és Gilbert testvérek- vadászok a jobb kéz-ben
Kelemen – ő másol sokat a monostor pincéjében
Sanguis atya- a jobb kéz rend korábbi vezetője
Kicsi-Grand lova
Kurtok- a barbárok népe.
Gourgu-sólyom, a vadak szent madara
Anrolin, az apó- a mocsárlakók vezére
Miruk- egy mocsárlakó, Anrolin helyettese
Sonja- Miruk lánya
Swahn- a mocsárlakók istene
Samura- Miruk felesége
Dreifus- a mocsárlakók Hitvarázslója, amolyan pap féle
Romurok- keleti nép, a „nagy veszedelem”
Sir Waldenberg- a Kék lovag, aki annak idején legyőzte Stormot és Grandot is
Sir Lanchaster- aki a „majdnem” párbajban legyőzte Stormot
Elisee- Grand”elérhetetlen” szerelme
Chajug- Grand szülőfaluja
Sekélyes tó- Grand szülőfaluja melletti tó
Taktou- az erdőlakók vezetője
Zamou és Wooui – két erdőlakó
Milo- a hét klánból az egyik, a Kazah-ok vezére
Tural- Milo fekete lova
Magor- a Partakok klánvezére
Johannus- a Szent Szavakban egy testvér, aki terjeszti az igét
Esemee- Than asszonya
Lamitta- a Budduhok klánjának vezére
Tass- Hasonló folyó, mint a Dann, attól keletebbre ugyanúgy délnek halad
Darmagolus- A Triannita rend új vezető szerzetese
Folytatása következik a januári új évfolyamtól
***************************************************
12. ÍGY KÉSZÜLT...
Budai Napsugár londoni tudósítása
Így készült: IMPREINT videója és a közös munka
A novemberi számban írtam a londoni művészről, IMPREINT-ről. Említettem, hogy készítettünk közösen egy videót, most erről a videóról szeretnék részletesebben írni.
A videó elkészítését hosszas előkészületek előzték meg. Jó pár országból érkeztek képek, sorrendben: Angliából, Argentínából, Olaszországból, Ecuadorból, Romániából, Grúziából, Hondurasból, Spanyolországból, Ausztriából és persze Magyarországról.
A képeket mindenhol olyan emberek készítették, akik figyelemmel kísérik a művész munkásságát, és szerettek volna részt venni a közös munkában. A képek nem profi fényképek, s a cél nem is ez volt: sokkal inkább egy hangulat átadása egy közös kapcsolódási pont: a lufi segítségével.
A budapesti sorozat 2013 áprilisában készült a Duna parton. Az elgondolás egyszerű volt: leszólítani az arra járókat, s megkérni őket, hogy tartsák a lufit néhány kép erejéig. A fényképek valójában portrék: megfigyelhető, hogy ki hogy viselkedik, miként bánik a neki jutó másodpercekkel és a lufival. A különbség egyes országok közt hatalmas: míg van, ahol az embereket a komolyság jellemzi, úgy a világ másik feléről érkező képeken az emberek komolytalanok, már-már bohóckodásba hajlik elevenségük.
Anélkül, hogy azt gondolnám, ebből messzemenő következtetéseket kellene levonni, az érzékelhető különbségeket mindenképpen érdekesnek találom.
A videó megtekinthető itt: https://www.youtube.com/watch?v=OfjsvVggORU
****************************************
13. VERSRŐL VERSRE
A KARÁCSONY, ÉS A SZILVESZTER HANGULATÁBAN..
Gergye Imre: Egy kis vidámság Péter barátomnak ajánlva..
Ki kopog, mi kopog
Tán egy fekete holló?
Nem, csak egy bácsi,
Vízóra-leolvasóhoz hasonló.
Kezében a botja,
Ballra, jobbra,
Ballra-jobbra,
Ügyesen játszik vele,
De az nem,
az nem az az akna,
Bár nyitva a fedele.
Kicsit toporog,
Sűrűn csapkod,
Felnéz az égre.
Valamit mormog,
Aztán elkerüli végre.
Feje, Botja a magasban úgy lépked,
Talán még most is az égieket áldja,
Még egy lépés, és …
„Törődjön többet egészségével!”
- Hirdeti a megállító tábla.
Tán egy fekete holló?
Nem, csak egy bácsi,
Vízóra-leolvasóhoz hasonló.
Kezében a botja,
Ballra, jobbra,
Ballra-jobbra,
Ügyesen játszik vele,
De az nem,
az nem az az akna,
Bár nyitva a fedele.
Kicsit toporog,
Sűrűn csapkod,
Felnéz az égre.
Valamit mormog,
Aztán elkerüli végre.
Feje, Botja a magasban úgy lépked,
Talán még most is az égieket áldja,
Még egy lépés, és …
„Törődjön többet egészségével!”
- Hirdeti a megállító tábla.
……………………………………………………………………….
Ismeretlen szerző írása (Ez tényleg lefordíthatatlan más nyelvre!)
Csak magyaroknak
Aki a Magyar nyelvet érti derül a mondókán!
Vajon ezt melyik más élő nyelven lehetne így elmesélni? Eszperente
Vajon ezt melyik más élő nyelven lehetne így elmesélni? Eszperente
*A Falu végén kurta kocsma:*
Telepszegleten szeszelde*
csermely mellett elhelyezve,
benne kedve tetszelegne,
teszem fel, nem esteledne.
csermely mellett elhelyezve,
benne kedve tetszelegne,
teszem fel, nem esteledne.
Egek rendre estelednek,
erek, berkek csendesednek.
Dereglye sem megy keresztbe,
hever e fekete csendbe.
erek, berkek csendesednek.
Dereglye sem megy keresztbe,
hever e fekete csendbe.
Szeszelde bezzeg nem csendes,
zeng-peng benne zene rendes.
Szesz ereje szerteterjed,
embereknek kedve gerjed.
zeng-peng benne zene rendes.
Szesz ereje szerteterjed,
embereknek kedve gerjed.
Hej, menyecske, kedves lelkem,
erjedt hegylevet kell nyelnem!
Legyen hetven esztendeje,
de meg heves szesz ereje!
erjedt hegylevet kell nyelnem!
Legyen hetven esztendeje,
de meg heves szesz ereje!
Zenemester, sebesebben!
Kerekedett fene kedvem.
Keresetem szerteverem,
lelkemet meg eltemetem.
Kerekedett fene kedvem.
Keresetem szerteverem,
lelkemet meg eltemetem.
Megjelennek rendelettel:
csendesebben kedvetekkel!
Telep feje heveredne,
esetleg elszenderedne!
csendesebben kedvetekkel!
Telep feje heveredne,
esetleg elszenderedne!
Legyen vele beste lelke,
te meg eredj fene helyre!
Zene zengjen, szedte-vedte,
pendelyemnek lehet veszte!
te meg eredj fene helyre!
Zene zengjen, szedte-vedte,
pendelyemnek lehet veszte!
Esmeg mennek, reteszt vernek:
Legyenek csendesek kendtek!
Szentek lelke legyen velek,
kedves egyetlenem beteg.
Legyenek csendesek kendtek!
Szentek lelke legyen velek,
kedves egyetlenem beteg.
Feleletet egy meg nem tett,
berekesztnek szesznyeletet.
Zene menten befejezve,
s szertemennek csendesedve *
berekesztnek szesznyeletet.
Zene menten befejezve,
s szertemennek csendesedve *
………………………………………………………………
Rímhányó Romhányi József stílusában
Kustra Gábor: Búcsú tetűled
Volt egyszer egy tetű,
Kinek az volt vágya,
Egyszer rámászhasson
Bárki kobakjára.
Kinek az volt vágya,
Egyszer rámászhasson
Bárki kobakjára.
Egy nap ez a tetű
Nagy örömmel látta,
Belépett az ajtón
Rég látott gazdája.
Nagy örömmel látta,
Belépett az ajtón
Rég látott gazdája.
Rovarunk megörült,
Elmúlt minden baja.
Aztán csak meglátta!
Gazdának nincs haja.
Elmúlt minden baja.
Aztán csak meglátta!
Gazdának nincs haja.
Válság van, nem vitás,
Nehéz lakást lelni.
Nagy hiba mostanság
Korán ünnepelni.
Nehéz lakást lelni.
Nagy hiba mostanság
Korán ünnepelni.
Dús, samponnal mosott
Frizuráknak képe
Sodorta tetűnket
Kétségbeesésbe.
Frizuráknak képe
Sodorta tetűnket
Kétségbeesésbe.
Ilyen szép lakásban
Biz` költséges lakni!
De pénzkeresésre
Nem elég a hakni!
Biz` költséges lakni!
De pénzkeresésre
Nem elég a hakni!
Még egy tisztességes
Korpa sincsen benne.
Kivel társalogjon,
Ha úgy tartja kedve?
Korpa sincsen benne.
Kivel társalogjon,
Ha úgy tartja kedve?
Így aztán rovarunk,
Várva a lakásra,
Odapottyant gyorsan
A gazda kalapjára.
Várva a lakásra,
Odapottyant gyorsan
A gazda kalapjára.
Hátha kinő neki
Ismét a dús haja.
Tetűnknek elmúlhat
Végre minden baja.
Ismét a dús haja.
Tetűnknek elmúlhat
Végre minden baja.
Ám ez a nagy vágya
bizony álom maradt.
Így lakik most tetűnk
A Margit-híd alatt.
bizony álom maradt.
Így lakik most tetűnk
A Margit-híd alatt.
..............................................................................................
Jenei András: Óda a pornótehénhez
Mondd te Tehén!
Érted-e, hogy minden
bika érted él?
Látván bőséges tejed,
s a büszke fejed;
egyik sem bírja, hogy
nem élhet veled.
Eldugva szépséged
egy speciális
tehéntejadagoló-tartóba,
melléd andalogva a
sok bamba marha
nem okulva
és a múltból tanulva.
Akaratlanul akarva
egymás hátát vakarva
csak azt akarta,
hogy az ő termését
melléd lepottyanthassa.
Bőgj nekik a képükbe
és nyomd tülköd a tülkükbe!
Csak így bizonyíthatod be,
hogy vagy olyan tehén,
aki megél, míg él;
aztán úgyis meghal.
Akarom mondani:
Megdöglik.
...................................................................................................
Nagy Vendel: Boldogulj
Szilveszter éjszaka van,
Holnap új évre ocsúdok,
Mivel segíteni
Semmivel nem tudok,
Csupán csak
jónak vélt
Tanácsot adhatok
Nincs a Nap alatt
Semmiféle új,
Titok,
Csak annyit mondhatok:
Boldogulj!
Holnap új évre ocsúdok,
Mivel segíteni
Semmivel nem tudok,
Csupán csak
jónak vélt
Tanácsot adhatok
Nincs a Nap alatt
Semmiféle új,
Titok,
Csak annyit mondhatok:
Boldogulj!
2012 12 31 Szilveszter
……………………………………………………………......
Nagy Vendel: Részeges szilveszter hajnalán
Rég elmúlott
Már Karácsony,
Hóember áll
Az udvaron.
Söprű van a
Kezében
A két szeme szén.
Fazék a fején.
Idekint didereg
Újév reggelén.
Pezsgővel a
Kezemben,
Mellé ülök én.
Beszélni
Tanítom
Konok fejét.
Mondja azt
Okosan,
Szépen,
Hogy:
BUÉK.
Kezemben,
Mellé ülök én.
Beszélni
Tanítom
Konok fejét.
Mondja azt
Okosan,
Szépen,
Hogy:
BUÉK.
2011 December
***************************************
14. NEGYVENNÉGYES KARÁCSONY
HEIM KÁROLY novellája: Negyvennégyes karácsony
Iván Oszipovics Tender, a tizenhat éves „Ruszki” hadnagy Tengelic felöl érte el a Hencse pusztai házakat. Erősen szorongatta abban az évben a tél a pusztát. Ember magas hófúvásokat épített a hevesen tomboló északnyugati szél a Gősi birtok határán. Mintha Cseljabinszban volnék gondolta magában a fiatal fiú. Akárha ott az észak Ural fagyos tájain járnék, ahol oda hagytam két éve már, apámat, anyámat, a bölcsőből éppen csak kinőtt öcsémet. Most meg itt fagyoskodom, ölöm a németeket ezer kilométeren át évek óta már. Melegedni kéne gondolta magában és az első házba vette be magát. Apámék lakták akkor Dr. Gősi birtokának „Kiskastélyát”, legalábbis annak intézői lakását. Édesapámra bízta e földek ura uradalma ügyeinek intézését, amikor az előretörő orosz seregek elől kitudja hova futott. Az ifjú vitéz pufajkájában és iszákjában legalább ötven tojás lapult. Valahol útközben gyűjtötte őket. Erősen megfogadta magában, hogy az első helyen, ahol meleghez jut, megsütteti azokat, hogy csillapíthassa örökösen ételt követelő éhét, a fiatal gyomrát marcangoló űrt. Szalonnát, hagymát süttet mellé, - gondolta, és friss tejet iszik rá. Friss meleg tejet, úgy egy liternyit, olyat, amit éppen most fejtek ki, ami habos meleg, még tehénszagú.
Kopogtatás nélkül tört a házba, oda, ahol az első fényt meglátta. A szüleim házába. Apám a birtok ügyeit intézte valamelyik külső birtokrészen. Csak édesanyám, a nagymamám, és a három gyerek, a negyedik életévét szeptember tizenhatodikán betöltött idősebbik nővérem, a két és féléves bátyám és az első évét elérni igyekvő fiatalabbik nővérem lakta. Ótatát, a vén susztert, csizmát foltozni vitték a már hamarabb odaérkezett csapattest katonái, ki tudja hova, talán valahová Vajtára, vagy Sárbogárdra. Két nagybátyámat, tolmácsként hasznosította az előretörő orosz sereg, kihasználva szerb nyelvtudásukat a Nagydorogi vasútállomáson. Tankokat, ágyúkat, hadfelszerelést, utánpótlást rakodtak le éppen a tervezett csatákhoz.
- Itt a tojás Mámka,- rivallt a fiatal katona nagymamámra, süssél belőle rántottát!
- Hány tojásból süssem fiam? – Kérdezte vissza az orosz szót jól értő öregasszony?
- Ötvenből! –Jött a válasz menten - Megszámolom! És dobtáras géppisztolyát nyomatékul a halántékához nyomta.
Négyéves nővérem ekkor sírt fel ijedtében. Iván leeresztette nagymamámra tartott ölőgépét ölébe vette a nővéremet és babusgatni kezdte, szelíden ringatta.
- Patsemu tü placsis gyévotska? – ( Miért sírsz kislány?)- kérdezte.
- Tyísi. Tyísi!- (csak csöndben, csak halkan)
Csillapítgatta és rázogatta megbékült mosollyal az arcán. Közben biztosan az öccsére gondolt, akit ott kellett hagynia a messzi Uralban, mert azt követelte az őt háborúba szólító haza. A kétéves öccsét ringatta így, ilyen féltő szeretettel ő a nagy testvér. Őt édesgette, becézte utoljára ilyen szeretettel, ahányszor őrzésre szorította az anyai szigor. Most egy kislány fél itt, mert már ismeri és féli a fegyvert, mert tudja, hogy bajt hoz az, mint ahogy bajt hoz az is, aki este tör a házra.
-Tyísi, nyu tyísi, Iván pobjédit tyibjá Ivánka. (csak csendesen, csak csendben Iván megvéd téged Ivánka). Anyám és nagymamám tudták, hogy a fiatal orosz Ivánkának keresztelte el a Jolán nevet viselő kislányt. Csend ült a házra. Nővérem kis kezével szelíden simogatta a fiatal orosz serkenő szakállát, s közben nyugtatta álmát. Ómama tizenöt tojást ütött a házban talált legnagyobb tálba. Aztán vacsorázni invitálta a morcos katonát.
-Kusájtye szá mnoj Mámká! (Egyetek velem nagymama!) – kérte csendesen a családot a megcsillapodott orosz.
Két hét is eltelt már az, az este óta. A fiatal katona nap - mint nap megjelent a házban. Élelmet hozott, Ivánkát dajkálta. Harcolni ment, aztán visszatért újra meg újra a sebesülteket hozó, autón a pusztára. Iván bármerre vívatta is vele háborúját a gonosz, jött kedveséhez, az életet jelentő kicsi lányhoz. Taposott comb magas havat, legyűrt tíz kilométereket, jött és ringatta a kedvest. Szerelme volt a kislány, mert ő volt a jövő, az élet. -
December huszonnegyedike volt. Ezerkilencszáznegyvennégy karácsonya. A Kisjézus ezerkilencszáznegyvennegyedszer újra született. Hirdette újra a Betlehemi csillag és ő, mint mindenkor most is egy szusszanásnyi békét lopott a földre.
Már csendes volt a ház, amikor édesapám az erdőből hozott frissen kivágott, gyantaszagot árasztó szép fenyővel lépett a házba. Édesanyám diót kötött fonallal át, aprószemű piros almát fogott zsinegre dísznek, vadrózsa bokorról pirosló hecsedlit szerzett, galagonyát gyűjtött még zöldellő levéllel, barna makkot keresett az erdőn sárguló kalappal, újhegynyi kocsánnyal, száraz fenyőtobozt szedett karácsonyi éknek. Édesapám földhalomba ültette a szép fát. Kicsit javítatott rajta, levágta a kilógó ágakat, pótolta, ahol kellett a hiányt.
Iván, mint rendesen, ezen az estén is megjelent. Úgy este nyolc lehetett. Fülén, pufajkáján, usánkáján díszeket viselt. Karácsonyi díszeket. Fütyülő madarat piros, tátott csőrrel, amint szép nótáját fújja éppen, lószőr farkát magasra tartva. Emberökölnyi színes gömböket aggatott sapkájára. Isten dicsőségét hirdető keresztet a világ hét tájára szétterülő fénysugárral rakott kabátjára. Zsebében piros fejű, a fején fekete pöttyöket hordó gombát őrzött vigyázva, hogy a sok hártyavékony üveg szét ne robbantsa hártya vékony falát. Angyalhajat tömött füles sapkájába. A kicsi lánynak lopta kincsét sok kastélyt megdézsmálva. Majd óvta, védte csatákban bújva, ágyúk tüzét becsapva, hogy a nyugalmat még tán sosem élt gyereknek örömöt szerezzen.
A fára került a sok dísz!
Édesanyám bablevest mákos tésztát főzött, mint a Boszniában élt magyarok minden karácsonyon, hogy a jövő évben annyi szerencse érje az asztalt körülülőket, mint ahány mákszem jut mindőjüknek.
Édesapám, a családfő almát osztott most is, mint mindig karácsonyon. Annyi részre vágta az almát, mint ahányan az asztal körül ültek, vigyázva, hogy a gyümölcs egyetlen magját se bántsa, mert az, a bántás az asztalt körül ülök, valamelyikének halálát okozza a következő évben. Elmondta, mint minden évben rendre, hogy az alma a világ mindensége. Mert ez a gyümölcs a gömb, a teljesség. És amíg vágta hangosan hirdette az ősi igét: „Ti, akik itt ültök az asztalunk körül és ebből az almámból esztek, sose felejtsétek, hogy ha bajban vagytok, vagy nagy öröm, netán nagy szerencse érne, benneteket ne felejtsetek el azokhoz fordulni, akikkel egy asztalnál karácsony szent estéjén az almát ettétek, mert csak tőlük szerezhettek vigaszt, mert csak velük oszthatjátok meg őszintén örömötöket.”
A fiatal orosz katona megszédült, meghatódott, a sosem látott, talán annak teljességét meg sem értette szép hagyománytól. Könnyes szemét törölgetve suttogta szavát:
-Tü Ivánka bugyes májá zsená, kágdá já búdu málagyec (Te leszel a feleségem Ivánka, ha én hős leszek) Miközben egyre szerelmesebb lett a családba, a kislányba, a hagyományba, ebbe a hazába.
Epilógus:
Iván Oszipovics Tender elveszett a háborúban. Nevét valahol egy tábla hirdeti, valamelyik, a hősöket felsoroló emlékmű, valamelyik tömeg temetőben. Talán Bonyhádon, talán Szekszárdon, Talán Vajtán, vagy ki tudja hol? Sohasem tért meg a családhoz Uráli nászi kísérettel. Édesapámék Majoson folytatták az életüket. Én minden karácsonyon almát osztok. Remélem, hogy a gyerekeim tovább élik, tovább adják, tovább nemesítik ezt a szép hagyományt.
Mindenkinek kellemes, áldott, almát osztó karácsonyt kívánok:
Tisztelettel: Heim Károly
Szekszárd,2013. december 10, vagy most már tizenegy?
***************************************
15. VERSEK KAVALKÁDJA
Nagy Vendel: Divike a hírhozó
Még nincs kettő éves,
A szép szőke legény,
De igencsak elevenke..
Mindent megmutat, megmond,
Bár még nem beszél.
Szobámban ülve hallgatom
Rádió mondja a híreket,
A világ merre halad,
S hova,
Merre száguld tova?
Aztán prózaibb dolgok jönnek..
Bár ez sok háznál
Ünnep is lehetne..
Divike , szólj a papának..
Hogy vacsora...
Hamarvást jöhetne.
Felkapom fejemet
Az apró , csattogó papucs zajára
Hozza a jó hírt futtába
Beállva ajtómba kiáltja:
Papa mámmá...
És hívón nyújtja
Apró, csöpp kezét,
S én ugrok szavára.
A szép szőke legény,
De igencsak elevenke..
Mindent megmutat, megmond,
Bár még nem beszél.
Szobámban ülve hallgatom
Rádió mondja a híreket,
A világ merre halad,
S hova,
Merre száguld tova?
Aztán prózaibb dolgok jönnek..
Bár ez sok háznál
Ünnep is lehetne..
Divike , szólj a papának..
Hogy vacsora...
Hamarvást jöhetne.
Felkapom fejemet
Az apró , csattogó papucs zajára
Hozza a jó hírt futtába
Beállva ajtómba kiáltja:
Papa mámmá...
És hívón nyújtja
Apró, csöpp kezét,
S én ugrok szavára.
2013 12 09
........................................................................................................
1.
Hófehér, fagyos
tél csillogón köszönt,
éjszakába nyúló arany-
szárnyú angyalok éneke zeng.
Hófehér, fagyos
tél csillogón köszönt,
éjszakába nyúló arany-
szárnyú angyalok éneke zeng.
2.
Homály fedte ég
mintha ünneplőt vett
volna magára nagy
kövér hold huncutul ragyog.
Homály fedte ég
mintha ünneplőt vett
volna magára nagy
kövér hold huncutul ragyog.
3.
Vajon ott lent
tudják, hogy ünnepet
várunk itt fent, mi angyalok?
Szálljunk le közéjük fénylőn!
Vajon ott lent
tudják, hogy ünnepet
várunk itt fent, mi angyalok?
Szálljunk le közéjük fénylőn!
4.
Vigyünk nekik édes
nektár szeretetét, bú
helyett csaljunk mosolyt
arcukra, szemükben fény csillogjon!
5.
Szent karácsony éjjelén
végtelen szeretet áradjon
minden dobogó szívből,
s tartsuk meg örökre!
2003. január 2.
Vigyünk nekik édes
nektár szeretetét, bú
helyett csaljunk mosolyt
arcukra, szemükben fény csillogjon!
5.
Szent karácsony éjjelén
végtelen szeretet áradjon
minden dobogó szívből,
s tartsuk meg örökre!
2003. január 2.
................................................................................
Adamecz László: Útravaló Barátomnak
Repítsen repülő és lelked szárnyai,
Aggódó szívednek remélt vágyai,
Jó apád reád vár ölelő karokkal,
Hálás könnyel borulj vállaira.
Aggódó szívednek remélt vágyai,
Jó apád reád vár ölelő karokkal,
Hálás könnyel borulj vállaira.
Ó de nehéz messziről sietni,
Sok országot által repülni.
Várva várt viszont látásért,
Gyermek szívvel hálát adni.
Sok országot által repülni.
Várva várt viszont látásért,
Gyermek szívvel hálát adni.
S ha jő a végső útja ott legyél,
Nagy félelmén enyhítsél.
Nem az fáj neki, el kell menni,
Az, téged magadra hagyni.
Nagy félelmén enyhítsél.
Nem az fáj neki, el kell menni,
Az, téged magadra hagyni.
..................................................................................
Dombi Tinódy László: Titok
Rábízom titkomat régi utcákra,
lebontják, mert nem illenek a tájba.
Rábízom titkomat vén diófára,
kicsavarja szél, villám csap ágába.
lebontják, mert nem illenek a tájba.
Rábízom titkomat vén diófára,
kicsavarja szél, villám csap ágába.
Rábízom titkomat árva madárra,
meghal majd szegény, kínzó bánatába’.
Rábízom titkomat zajló Dunára,
belevész hangja tengernek habjába.
meghal majd szegény, kínzó bánatába’.
Rábízom titkomat zajló Dunára,
belevész hangja tengernek habjába.
Rábízom titkomat hegyi visszhangra,
mindjárt felejti, miután kimondja.
Rábízom titkomat versnyi papírra,
megsárgul, elég mielőtt elmondja.
mindjárt felejti, miután kimondja.
Rábízom titkomat versnyi papírra,
megsárgul, elég mielőtt elmondja.
Rábízom titkomat végtelen égre,
lelkedért zengi majd, szférák zenéje.
lelkedért zengi majd, szférák zenéje.
...................................................................................
Sztakó Krisztina: Téli est
Alkonyodik már a téli táj; a Nap mint vörös csillag hull alá a Föld pereméről. Mégis világos van; a hó még most is vakítóan fehér. Fehér a fa, a bokor, fehér az ember csizmája, amint lépve a hóba térdig süpped. Ahányszor lép, annyiszor fájdalmasan roppan alatta a fagyott, kemény tenger. Aki egyedül zavarja meg a táj halotti csendjét, mind elhagyatott, magányos. Még a madarak, az állatok sem szólnak, ők is óhajtják a csendet. Semmi nem mozdul; csak én lépkedek óvatosan, nehogy megzavarjam e kínos csöndet.
Hamar sötétedik; a család a tűz mellett ül, és beszélget. Már a gyerekek alszanak, nem zsivog egy sem. Mind kifáradtak a téli sportokban. Ki-ki kedvencét űzte. A hó csata ma is sok áldozatot szedett. A szánkó mély nyomot hagyott a hóban, és sok élményt a gyermekben.
Mozgalmas egy ilyen nap: az állatok is sürögnek-forognak. Senki nem unatkozik. Minden élőlény a maga módja szerint dicséri és gyönyörködik a télben. A nagy kristályos óceánban, mely rétet, hegyet egyaránt betemet.
(Pest, 93. 11. 17. szerda)
............................................................................ ...
Peszeki Benkő Éva: Hamarosan itt a karácsony
Szeretném szeretni a világot.
Mivel a pénztárcám mindig lapos,
ajándékot is csak szűken adhatok.
Időben sem bővelkedem,
így csak verset írok neked.
Szívemben sok az érzelem,
szeretném megosztani veled.
Kívánom,hogy-e szent ünnep
bőséges legyen.
szeretetből bőven jusson neked!
Álljon a szobádban szép zöld fenyőfa,
s legyen az ága fénylőn megrakodva.
Csilingeljen rajta,apró kis csengettyű.
Szeretettel vegyenek körül.
Nagyon boldog karácsonyt kívánok!! Éva
***************************************
16. ÍZES TÖRTÉNETEK
IRODALMI SZAKÁCSKÖNYV:
Nagy Vendel receptjei
ÍZES TÖRTÉNETEK 06 - KARÁCSONYI ÉDESSÉGEK, SÜTEMÉNYEK
A bejgli
Az ember, de sokszor az állatok is, szerették magukat kényeztetni finomságokkal, akár édes gyümölcsökkel, méhektől ellopott mézzel, vagy erjedt gyümölcsök alkoholos levével.
Aztán később, az élelmiszer alapanyagok korszerűsödésével, és a konyhai tudományok fejlődésével, egyre finomabb ételeket és édességeket, süteményeket kísérleteztek ki a korabeli háziasszonyok, gazdaasszonyok, szakácsok , pékek , és cukrászok.
Már évezredek óta nem múlhat el úgy ünnep, hogy ne kerülne az asztalra valamilyen desszert, édesség, sütemény, vagy akár valamilyen torta.
Minden ünnepnek megvan a maga jellegzetes süteménye, ami illően kiegészíti a főételeket, és valami jellegzetességet ad annak az adott rendezvénynek , családi eseménynek , vagy akár egy egyszerű, hétköznapi ebédnek is.
Ki ne örülne egy születésnapi tortának, bár ennek kissé árnyoldala az egyre szaporodó gyertyák száma.
A Karácsony egyik fő varázsa a mézeskalács, amit lehet akár családias körülmények között, családi összetartozás jegyében is készíteni, például a gyerekekkel kiszúratni a figurákat, vagy akár a díszítésbe is belevonhatjuk családtagjainkat.
Édesanyám nagy kedvence volt a mézeskalács, és sokszor vettünk is egy híres cukrász mestertől akár a búcsúban, vagy a piacon is nyakba akasztható rózsafüzért, és a szemek után a keresztet illett megenni legutoljára.
Őnála ittam először hideg márcot is , ami karamellizált cukorból és mézből készült, vízben megfőzve, és jéghidegre lehűtve lehetett inni, de ma már biztos jól elmarasztalnák , mondván hogy egészségtelen.
ilyen alapon az összes cukrászdát, pékséget belehetne záratni.
Eleinte nem jöttem rá, hogy miért árul a mézeskalácsos a pultjánál gyertyákat is, aztán rájöttem hogy ez árukapcsolás, mert a mézet a cukrász maga termelte meg, praktikusság okán, és így olcsóbb is volt, de inkább valamelyik családtag méhészkedett, mert a mester nemigen ért rá még ezzel is foglalkozni.
A méhek mellékterméke a méhviasz, és unalmas hosszú téli estéken a gyertyaöntés tudományának adóztak a régi mesterség kedvelői.
A gyertyákat aztán mint szentelt gyertyát árulták a búcsújáróknak itt Szekszárdon is, a remete kápolna mellett, ami híres Mária búcsújáró hely volt, még az én gyermekkoromban is, csodálatos népviseletben jöttek a sárközi asszonyok, és ott aludtak a templom domboldalán a fák alatt, hogy másnap időben ott lehessenek a szentmisén.
A mézeskalács figurákat még a mai napig felaggatjuk a fenyőfára és még sokáig eltartható, és meglehet enni hetek multán is.
De... azért a mi családunknak a legkedvesebb karácsonyi süteménye a bejgli.
Mégpedig a mákos, és diós töltelékes.
A mindig meleg, és kissé párás konyhában ha anyám valami finomságot készített, feltérdeltem a hokedlira, és figyeltem hogyan serénykedik szorgos keze.
Akkor megfigyeltem és nem gondoltam arra, hogy egyszer még valahonnan az agyam mélyéről élesen előkerül minden pontos részlet.
A bejglihez fél kiló lisztet szitált egy tálba, és belerakta a hozzávalókat. Előtte azért egy deci meleg tejbe egy csomag élesztőt tett, elmorzsolva, és egy kis kávéskanál cukrot, majd felfuttatta az élesztőt.
A lisztbe ütött kettő egész tojást, egy kis sót tett bele, és négy evőkanál cukrot.
Vagy kettő vajat, vagy egy egész margarint rakott még bele, de hidegen mert ha meleg a margarin akkor más lesz az íze.
A felfuttatott öt deka élesztőt, és a tejet még ráöntötte a lisztre, és az egészet óvatosan kezdve, hogy ne porozzon a lisztel, egyneművé gyúrta, és egy cipót kapott, amit a deszkára téve, konyharuhával letakart és egy két órát állni hagyta a melegen.
Persze az ügyes háziasszony, ha van ideje akkor nem ül ölbe tett kézzel , hanem előkészíti a további feladatokat, és bekeveri a tölteléket, amit én, mint kis kukta, lelkesen segítettem , mert egy ifjú férfiembernek meg sem kottyant egy kis mák , és dió darálás.
Visszagondolva , milyen büszke voltam magamra, hogy ledaráltam a hozzávalókat, hittem hogy ezzel is erősödik a kis vézna karom izma.
A Mákot , és a diót megtermeltük, annyit, hogy még másnak is adtunk belőle, és tőlünk soha nem ment el senki üres kézzel.
Mindig odaadtuk a megtermelt felesleget másnak is legyen ha nekünk van , jelszóval.
A mákot és a diót forró tejbe kevertük, hogy ne maradjon nyers, és az olajok is kissé megfőjenek, van aki meg is főzi, de mi soha, mert még kelően megsült a töltelék , és nem jó, ha a bennük lévő olajat többször is hőkezeljük.
A töltelékbe került még a huszonöt deka dió vagy mák mellé egy húsz dekányi porcukor, esetleg rumba mártott mazsola, és a mákba némi reszelt alma is hogy ne legyen olyan száraz a töltelék. persze kell még bele citrom reszelt héja, és vaníliás cukor is a dióba, és a mákba, egy zacskó fele- fele.
persze az édességet meghatározza hogy a család mennyire szereti vagy eheti a cukrot, de a húsz deka az bőven elegendő.
Tehát a tölteléknek majdnem csak többnek kell lennie mint a tésztának.
Nagyon csúfos, és szegényes ha a töltelék csak itt ott látszik a tésztában.
A bekevert tölteléket kihűtjük, hogy hidegen kenjük majd a tésztára.
Lassan le is tellett a kettő óra, és a pihentetett tésztánkat kettőbe vágjuk, és a gyúródeszkán kb. egy centis vastagságura nyújtjuk.
A gyakorlott háziasszony már tudja hogy melyik tepsibe akarja sütni, mert akkorára nyújtja a tésztát. Kanállal, de jobb ha kenőkéssel a langyos tölteléket egyenletesen elsimítjuk, és óvatosan feltekerjük a tésztáját.
A tepsibe úgy helyezzük el a tekercset, hogy a teteje sima maradjon és a tekerés vége alulra kerüljön, mert akkor a sütemény kiforr, és nem lesz olyan szép ha szeleteljük.
A tepsinkben kettő rúd fér bele, egy diós, és egy mákos. Már most gyönyörködhetünk benne, mert szép látvány egy jól elkészített félig kész bejgli is. egy igazi műalkotás.
Egy egész tojást feltörünk, és megkenjük vele a tészta felületét, ettől lesz szép ropogós a teteje, és barna a színe.
Hegyes villával, vagy tűvel megszurkáljuk a tésztát, hogy a gőz kitudjon jönni belőle sütéskor.
Ekkor a tepsit betesszük hűvös helyre és még egy órát pihentetjük, és újra elővéve már csak tojás fehérjével kenjük le.
A már eddigre befűtött sütőbe, sparheltbe, vagy akár kemencébe rakva harminc percig sütjük, de a sütő ajtaját ne nyitogassuk.
Amikor a látvány is szép és az illata is finom, és szép aranybarna a színe akkor biztosan készen van.
Megvárjuk míg kissé kihűl, mert melegen nem jó szeletelni, mert nem lehet szépen vágni.
Langyosan már szépen szeletelhető, és akkor a legfinomabb.
Tálaláskor egy- egy szeletet kaphat mindenki mindkét fajtából, és porcukorral meghintve nagyon szép és gusztusos a bejgli.
![]() |
Karácsonyi bejglik |
Későbbiekben mindig frissen szeletelve kínáljuk a süteményt, mert akkor nem szárad ki, és hamar elfogy, mert nagyon rossz látvány, mikor még januárban a vízkereszt ünnepén is még a karácsonyi bejglit adják a vendégnek.
Ahogy a régi kabarétréfa mondja, elmúla a karácson ünnepe, a szilveszter, a vízkereszt ünnepe, de nem múla el a bejgli..
Az igazán jól elkészített sütemény akár forró tea mellé egy délutáni uzsonna is lehet az ünnepek alatt..
Persze mindenkinek lehet saját receptje, de a bejgli alap receptje ez, és az egyéni ötleteket még hozzáadva finomabbnál finomabb variációkat lehet kisütni.
Mindenkinek jó étvágyat kívánok ehhez a hagyományos karácsonyi süteményhez.
Mindenkinek áldott karácsonyt kívánok, békében és boldogságban.
Mindenkinek jusson valami finom étel az asztalára.
2013 12 15
Végezetül álljon itt egy karácsonyi versike, ami az ünnepi kalács sütésről szól.
KARÁCSONY 2013
Kis karácsony,
Nagy karácsony.
Szép karácsony
Jó karácsony.
Sütögetem
A kalácsom?
Nagy karácsony.
Szép karácsony
Jó karácsony.
Sütögetem
A kalácsom?
Volt-e pénzem
Lisztre, sóra?
Édes mákra,
Jó dióra?
Lisztre, sóra?
Édes mákra,
Jó dióra?
A mákot a
Kertben szedtem,
A diót a
Fáról vertem.
Kertben szedtem,
A diót a
Fáról vertem.
Dagasztottam
Virradóra,
Hajnal tájban,
Kakas szóra.
Virradóra,
Hajnal tájban,
Kakas szóra.
Venyigével
Befűtöttem,
Kemencébe
Bevetettem.
Befűtöttem,
Kemencébe
Bevetettem.
Ide véle,
Had osszam szét
Melegébe.
Had osszam szét
Melegébe.
2013 12 10
Megjegyzés. A karácsonyi dal kissé átköltve, mai felhanggal.
MINDENKINEK ÁLDOTT, ÉS BOLDOG ÜNNEPEKET KÍVÁNOK.
Vendi.
***************************************
17. CSAK A DAL
Nagy Vendel dalai
Angyal szállt az égen
Angyal szállt az égen,
Elsuhant csendesen.
Lángot vitt kezében,
Ragyogó fényesen.
Elsuhant csendesen.
Lángot vitt kezében,
Ragyogó fényesen.
Angyal szállt az égen,
Halk suhogással.
Kezében lángot vitt
Fényes ragyogással.
Oszlatni sötétet,
Elhozni a fényt,
Hitet vesztett
Embereknek
Adni a reményt.
A megváltást várva,
Az utolsó reményt.
Tömjén füstjén át
Érezni az erényt.
Angyal szállt az égen,
Elsuhant csendesen.
Lángot vitt kezében,
Ragyogón, fényesen.
Kezében lángot vitt
Fényes ragyogással.
Oszlatni sötétet,
Elhozni a fényt,
Hitet vesztett
Embereknek
Adni a reményt.
A megváltást várva,
Az utolsó reményt.
Tömjén füstjén át
Érezni az erényt.
Angyal szállt az égen,
Elsuhant csendesen.
Lángot vitt kezében,
Ragyogón, fényesen.
2012.12. 24
18. ÚJSÁG ÚJ SZERKESZTŐI ÜZENETEK
Kedves olvasó!
Ön a Megszólalok Művészeti Magazin legújabb számát olvassa.
Jelentkezését, hozzászólását a következő elérhetőségekre várjuk.
Postacím: MMM szerkesztősége 7100 Szekszárd József Attila u. 3
Telefon: 06 30 550 51 06 8-tól 20- ig.
e-mail:
skype címem nagy.vendi54
……………………………………………………………………………………
Továbbá tájékoztatjuk olvasóinkat, hogy a Művészeti Magazint teljes tartalmát feltettük a Netre. Ez az új megjelenési forma a látók
számára készült, amely formázott betűket, színeket és képeket is tartalmaz. Ennek elérhetősége a következő linken lehetséges:
Tehát az ez évben megjelent összes számot visszamenőleg is elérhetővé tettük a fenti blogoldalon!
………………………………………………..................................
A lap ingyenes, kérje a szerkesztőtől. Írásaink tartalmáért az adott írás szerzője felelős.
Köszönjük a külső munkatársak közreműködését. A szerzői jogokat fenntartjuk.
Kérjük jelezze, ha megkapta, vagy azt is, ha nem kapta meg az újságot. Ha elmenti, megmenti, bármikor előveheti.
Van olyan olvasó, aki kinyomtatta több oldalra a szöveget, és összekapcsozva, lapozható olvasmányt kapott. Így sem rossz!
Az oldal akadálymentes, olvasó programmal a vakok is elolvashatják.
Az esetleges sajtóhubákért elnézést kérünk.
Írott műveim megtekintése: amatőr művészek foruma nagyvendel
www.canadahun.com irodalom fórum
________________________________________________
VÉGE-ENDE-KONYEC-FIN-END-FINÍTÓ